РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року 
м. Рівне

Справа № 562/3675/23
Провадження № 22-ц/4815/315/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого-судді – Шимківа С.С.,
суддів: – Хилевича С.В., Ковальчук Н.М.,
секретар судового засідання – Хлуд І.П.,

учасники справи: 
скаржник – ОСОБА_1 ,
особа, рішення/дії 
якої оскаржуються – Державний виконавець Здолбунівського відділу ДВС 
у Рівненському районі Рівненської області Західного
міжрегіонального управління Міністерства юстиції
Владімірова Анна Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2025 року (постановлену у складі судді Кушніра О.Г., повний текст складено 27 жовтня 2025 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Здолбунівського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області ЗМУМЮ Владімірової Анни Олександрівни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні, -

в с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Здолбунівського районного суду Рівненської області зі скаргою на дії державного виконавця.
Скаргу обґрунтовував тим, що державним виконавцем не було вжито передбачених ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчих дій, які він мав вчинити для виконання рішення суду немайнового характеру про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
Просив суд:
1)поновити процесуальний строк для звернення до суду щодо скасування повернення виконавчого листа в справі №562/3675/23;
2)визнати незаконним та скасувати повідомлення державного виконавця Владімірової А.О. від 19 червня 2025 року про повернення виконавчого документу стягувачу;
3)зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження щодо виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року.
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2025 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Здолбунівського відділу Державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Владімірової Анни Олександрівни – відмовлено.
Ухвала суду мотивована не доведеністю незаконності дій головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Владімірової А.О. щодо повернення виконавчого документу.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 , 21 листопада 2025 року, оскаржив його в апеляційному порядку. 
У поданій апеляційній скарзі вказує, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин статтю 63 Закону України "Про виконавче провадження" і не застосував при цьому статтю 64-1 Закону України "Про виконавче провадження", що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.
Просить суд скасувати ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 червня 2025 року та задовольнити його скаргу.
22 грудня 2025 року головний державний виконавець Здолбунівського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Владімірова А.О. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність оскаржуваної ухвали суду, просить про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.
Судом встановлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року задоволено частково позов ОСОБА_1 та визначено такі способи участі у вихованні та спілкування з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , а саме: 
- побачення кожну першу і третю п`ятницю місяця з 10:00 години до неділі 21:00 години та кожну другу суботу місяця з 10:00 до 20:00 години за місцем проживання позивача за попереднім узгодженням з матір`ю дитини; 
- необмежене спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, в соціальних мережах, месенджерах, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту між батьком та дитиною;
- спільний відпочинок та оздоровлення на території України в період весняних, осінніх та зимових канікул (половина кожних канікул), а також 30 днів підряд літніх канікул, щорічно, починаючи з двох останніх тижнів червня та перших двох тижнів липня, інші будь-які дні за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини;
- спільне дозвілля в день народження батька кожного року з 18:00 до 21:00 години, якщо дата припадає на робочий день, та з 10:00 до 21:00 години, якщо дата припадає на вихідний день, а також кожного парного року на Новий рік, Різдво і Великдень за попереднім узгодженням з матір`ю дитини.
Указаним рішенням суду зобов`язано ОСОБА_2 за два дні до зустрічі ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, захворювання та лікування, а в разі настання таких змін повідомляти про це ОСОБА_1 особисто на наступний день з дня настання таких обставин.
Постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 04 лютого 2025 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 травня 2024 року частково змінено, відстрочивши на час воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном порядок виконання визначених способів участі батька у спілкуванні та вихованні доньки, окрім "необмеженого спілкування з донькою особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, в соціальних мережах, месенджерах, що не передбачають безпосереднього фізичного контакту між батьком та дитиною", тобто без відстрочення порядку його виконання.
14 лютого 2025 року ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі №562/3675/23, який 24 квітня 2025 року стягувачем пред`явлено до примусового виконання до Здолбунівського відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
25 квітня 2025 року державним виконавцем Здолбунівського районного відділу ДВС Павліш І.С. виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пунктів 7, 10 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", тобто без прийняття до виконання.
16 червня 2025 року до відділу ДВС повторно надійшла заява ОСОБА_1 та пред`явлено виконавчий лист до примусового виконання.
19 червня 2025 року головним державним виконавцем Здолбунівського районного відділу ДВС Владіміровою А.О. на підставі п.7 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавчим документом не визначено способу реалізації державним виконавцем його повноважень, визначених законом, спрямованих на визначення побачень з дитиною, про що повідомлено ОСОБА_1 .
Приймаючи рішення щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання державним виконавцем зазначено, що у виконавчому провадженні відсутній захід примусового виконання рішення. 
Судом визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні дитини. У той же час, виконавчим документом не визначено способу реалізації державним виконавцем його повноважень, визначених законом, спрямованих на визначення побачень з дитиною. 
Відповідно до ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру.
Інші заходи, передбачені розділом VIII Закону України "Про виконавче провадження", зокрема статтею 64-1 де визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.
Резолютивна частина виконавчого документа, пред`явленого ОСОБА_1 до виконання, не визначає порядку встановлення побачень з дитиною та не містить вимоги щодо зобов`язання боржника не чинити перешкод у побаченні з дитиною.
Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.
Частиною 1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. 
Виконавчим документом, пред`явленим ОСОБА_1 до примусового виконання, не передбачено зобов`язань боржника ОСОБА_4 особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Отже, висновок місцевого суду про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Здолбунівського районного відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області Владімірової А.О. щодо повернення виконавчого документу є правильним.
З огляду на встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи та застосовано правові норми, які підлягали до застосування, в зв`язку із чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, як постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя   Шимків С.С.

Судді:   Ковальчук Н.М.

Хилевич С.В.