П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/77/26

07 квітня 2026 року м. Надвірна
Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., з участю секретаря судового засідання Скоблей О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Госедла О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали, які надійшли від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого, протягом року не притягався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, громадянина України,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-
УСТАНОВИВ:
На розгляд Надвірнянського районного суду надійшли матеріали від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 738016 від 11.01.2026 вбачається, що 11.01.2026 близько 12.30 год. ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік словесні образи та погрози фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю.
ОСОБА_1 роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні в якості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав. Суду пояснив, що протягом тривалого часу проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 . Між ними часто виникають конфлікти у зв`язку із спором щодо їхнього спільного майна, однак саме дружина провокує його на вчинення даних конфліктів та постійно безпідставно викликає працівників поліції. Так, 11.01.2026 до помешкання, де він проживає, а саме до літньої кухні зайшла його колишня дружина ОСОБА_2 , і розпочала одразу обзивати його, погрожувати йому фізичною розправою, в подальшому розкидала в його кімнаті речі і заявила про те, що викликає поліцію що він її ображає і після цього викликала поліцію. Він також змушений був теж викликати поліцію, однак на його виклик працівники поліції не відрегували. Зазначив, що він жодних протиправних дій щодо ОСОБА_2 не вчиняв. Просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвокат Госедло О.Д. в судовому засіданні також просила провадження по справі щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що ОСОБА_1 вчинив умисне психологічне насильство щодо ОСОБА_2 , як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. Його вина у вчиненні правопорушення належним чином не доведена. Протокол про адміністративне правопорушення не містить даних щодо місця вчинення правопорушення. Також зазначає, що на адвокатський запит про витребування документів, Надвірнянський РВП ГУНП в Івано-Франківській області не надав витребуваних документів і повідомив, що ОСОБА_1 не звертався на лінію 102, що не відповідає дійсності. В свою чергу ОСОБА_1 звернувся на лінію 102 для вияснення чи є зафіксоване його звернення, де йому підтвердили, що його звернення дійсно зареєстроване в єдиному обліку за № ЄО-237, номер електронної картки – НОМЕР_1 . На виконання постанови суду від 05.03.2026 прол витребування доказів Надвірнянським відділом поліції не надано жодних матеріалів за зверненням ОСОБА_1 на лінію 102 за 11.01.2026, в тому числі відеозаписів з місця події з нагрудних бодікамер поліцейських. Разом з тим просить взяти до уваги долучені до матеріалів справи відеозаписи події 11.02.2026, зроблені ОСОБА_1 , яа відбулась за участю останнього та ОСОБА_2 , на якому чітко видно, що саме ОСОБА_2 вчиняє протиправні дії щодо ОСОБА_1 . Крім того на диску міститься аудіо запис розмови оператора лінії 102, яка надає інформацію про звернення ОСОБА_1 , що спростовує відповідь Надвірнянського відділу поліції про те, що ОСОБА_1 не звертався на лінію 102. Окрім цього зазначає, що протягом тривалого часу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт щодо спільного майна та спільного проживання, в ході якого вони постійно висловлюють своє незадоволення один одним, що свідчить про їхні триваючі конфліктні відносини.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що працює на посаді поліцейського СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. 11.01.2026 він перебував в складі добового наряду спільно з поліцейським ОСОБА_4 . Близко 12.15 год надійшо повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 про домашнє насильство. Він спільно з з поліцейським ОСОБА_4 виїхали на місце події за адресою АДРЕСА_1 , де ними було відібрано пояснення від заявниці ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та їх дочки ОСОБА_5 . За результатами розгляду звернення ними встановлено, що ОСОБА_1 вчинив щодо заявниці ОСОБА_2 психологічне насильство, а саме виражався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою на словах. Тому відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того в ході проведення перевірки до них звернувся ОСОБА_1 із письмовою заяво про те, що його колишня дружина ОСОБА_2 вчиняє щодо нього психологічне насильство, а саме виражається в його сторону нецезурними словами та погрожує фізичною розправою на словах. На підстав даної заяви ними було винесено відносно ОСОБА_2 терміновий заборонний припис.
Потерпіда ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась завчасно належним чином, поштовим зв`язком.
Судом досліджено відеозапис з місця події від 11.01.2025, долучений захисником ОСОБА_6 , який міститься на компакт-диску «CD-R», на якому зображено розмову чоловіка та жінки з працівниками поліції на території господарства, а також сварку між ними, тощо.
Також постановою судді від 05.03.2025 задоволено клопотання захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 -адвоката Госедла О.Д. про витребування доказів. Витребувано від Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області: матеріали за зверненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на лінію 102 за 11.01.2026 – ОСОБА_2 , в тому числі, рапорт (протокол) про реєстрацію звернення, пояснення ОСОБА_2 , копію відеозапису із нагрудних бодікамер поліцейських рядового поліції ОСОБА_3 , та молодшого лейтенанта поліції Коцька Д.Т., копію термінового заборонного припису виданого ОСОБА_2 ; – ОСОБА_1 , рапорт про подію, інформацію про облік звернення за номером ЄО-237, копію електронної картки за номером НОМЕР_1 , копію відеозапису із нагрудних бодікамер поліцейських за подію 11.02.2026, яка відбулась за викликами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
На виконання постанови судді відділом поліції надано матеріли по зверненню ОСОБА_2 . Разом з тим суд повідомлено, що копії відеозапису із нагрудних бодікамер поліцейських ОСОБА_3 . ОСОБА_4 не представляється можливим, оскільки пройшли строки їх зберігання. Також з приводу інформації щодо телефонного виклику ОСОБА_1 на лінію 102 рекомендовано звернутись до УОАЗОР ГУНП в Івано-Франківській області.
Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Згідно з ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Суд за результатами розгляду справи дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ході судового розгляду не здобуто переконливих доказів на підтвердження його вини у вчиненні правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 738016 від 11.01.2026, ОСОБА_1 11.01.2026 близько 12.30 год. вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік словесні образи та погрози фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення має містити в собі належним чином встановлені та підтверджені відомості і факти, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КупАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Норма статті 173-2 КУпАП є бланкетною, а тому для того, щоб повністю розкрити суть адміністративного правопорушення у протоколі повинно бути зазначено, які конкретно дії вчинила особа, який спосіб насильства прослідковується у діях порушника, якщо дій кілька, то зазначена кожна дія і, вид насильства, наслідки цих дій по відношенню до особи, щодо якої вони були спричинені.
Відповідно до п.п. 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією статті 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою фактичне настання фізичної або психологічної шкоди.
При цьому дослідженими доказами у справі не підтверджено належним чином вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо ОСОБА_2 , зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення від 11.01.2026 серії ВАД № 730816.
Так у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП від 11.01.2026 серії ВАД № 730816, що складений відносно ОСОБА_1 , нечітко викладено об`єктивна сторона правопорушення. Зокрема вказано, що ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_2 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її бік словесні образи та погрози фізичною розправою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю. При цьому у заяві про вчинене правопорушення та у своїх поясненнях ОСОБА_2 також зазначила, що ОСОБА_1 погрожував спалити будинок та вимкнув у будинку світло, через що зникло опалення, що підпадає під ознаки економічного насильства, однак протокол про адміністративне правопорушення таких даних не містить.
Крім того протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки не містить даних щодо місця вчинення правопорушення.
Таким чином, фабула адміністративного правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до КУпАП та інших законів України у зв`язку з ратифікацією Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок i домашньому насильству та боротьбу з цими явищами № 3733-IX від 22.05.2024.
При цьому встановлення та зазначення повних відомостей у протоколі про адміністративне правопорушення, є прямим обов`язком органу, який склав протокол відповідно до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП.
Крім того саме по собі висловлення образ на адресу осіб, із числа передбачених ст. 3 Закону № 2229-VIII, автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, окрім як ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Проте у даному випадку наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному (психологічному) здоров`ю ОСОБА_1 , хоча й відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, втім, їх зміст не розкрито, а тим більше не доведено за стандартом поза розумним сумнівом, а відтак, ці доводи ґрунтуються на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України.
Таким чином, з протоколу про адміністративне правопорушення не простежується факт того, що конфліктна ситуація викликала у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинила емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдала шкоди фізичному та психічному здоров`ю особи.
Згідно усталеної судової практики ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04); рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Крім того під час розгляду справи судом встановлено, що протягом тривалого часу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує конфлікт щодо спільного майна та спільного проживання, що свідчить про їхні триваючі конфліктні відносини.
Тому сам лише факт наявності між учасниками справи конфліктної ситуації не може свідчити про вчинення психологічного чи економічного насильства в розумінні вимог ст. 173-2 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Під час розгляду справи переконливих доводів, які б безумовно підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, при розгляді справи не було здобуто.
Суддя відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення не підтверджена належними до об`єктивними доказами по справі. Тому провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП підлягає закриттю підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 245, 251, 252, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по адміністративній справі відносно  ОСОБА_1  про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – закрити підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга на постанову подається до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.