Справа № 357/7693/25
Провадження № 2/357/2597/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( ЗАОЧНЕ )

16 лютого 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді – Кошель Б. І. ,
при секретарі – Кардаш О. Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 6 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання, в якому просив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 50145,08 грн (ВП №63038532) за прострочення виконання зобов`язання за період 01.11.2019 по 22.02.2022 - 12883,49 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 50145,08 грн (ВП №63038532) за прострочення виконання зобов`язання за період 01.03.2022 по 28.02.2025 - 28412,21 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 467961,54 грн (ВП №51395310) за прострочення виконання зобов`язання за період 01.11.2019 по 22.02.2022 - 120345,60 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 467961,54 грн (ВП №51395310) за прострочення виконання зобов`язання за період 01.03.2022 по 28.02.2025 - 265147,01 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 93592,31 грн (ВП №51395447) за прострочення виконання зобов`язання за період 01.11.2019 по 22.02.2022 - 24150,85 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 93592,31 грн (ВП №51395447) за прострочення виконання зобов`язання за період з 01.03.2022 по 28.02.2025 - 53029,40 грн; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 250725,40 гри (ВП №63066343) за прострочення виконання зобов`язання за період 01.11.2019 по 22.02.2022 – 64479,02 гри; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з суми 250725.40 гри (ВП №63066343) за прострочення виконання зобов`язання та період 01.03.2022 по 28.02.2025 – 142061,02 грн; стягнути з ОСОБА_2 3000,00 грн витрат відповідно до акту №0459 прийому-передачі послуг.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 року та рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.03.2016 року у справі №357/8736/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 467 961,54 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 93 592,31 грн. та судові витрати в розмірі по 1827 грн. кожному. З листів Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області від 02.07.2024 за №135520, від 08.07.2024 за №138439 та від 15.07.2024 за №142093 вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №63066343 з примусового виконання виконавчого листа №2/357/269/20 від 02.09.2020 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 250725,40 грн (державний виконавець Марина Шульга), на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №63038532 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 50145,08 грн (державний виконавець Вікторія Сидоренко), на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №51395310 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 467961,54 грн, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №51395447 про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у сумі 93592,31 грн (державний виконавець Анна Піонтківська). Станом на 01 березня 2025 року заборгованість Відповідача перед Позивачем відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 року у справі № 357/8736/15-ц не виплачена, позивачі вважають, що у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України відповідач має сплатити три проценти річних та індекс інфляції за час прострочення виконання грошового зобов`язання.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025, головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. 
Ухвалою від 17 липня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій позивач просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог ЦПК України.
Матеріали справи містять підтвердження про направлення відповідачеві рекомендованого повідомлення про вручення поштою повістки в судові засідання.
При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р).
Також, відповідач був повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.
На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2016 року в цивільні справі №357/8736/15-ц провадження №2/357/46/16 та рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.03.2016 року у справі №357/8736/15-ц провадження №22ц/780/1984/16, позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволено. Суд вирішив: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 200000,00 грн. та 50000,00 грн., 3 % річних з простроченої суми у розмірі 18246,54 грн. та суму індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 199715,00 грн., всього 467961 (чотириста шістдесят сім тисяч дев`ятсот шістдесят одну) грн.. 54 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у сумі 50000,00 грн., 3 % річних з простроченої суми у розмірі 3649,31 грн. та суму індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 39943,00 грн., всього 93592 (дев`яносто три тисячі п`ятсот дев`яносто дві) грн. 31 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 по 1 827 грн. кожному.
Рішення суду набрало законної сили 21 березня 2016 року, та 21.05.2016 року судом були видані виконавчі листи у зазначеній справі.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №357/12777/19 провадження №2/357/269/20 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц у розмірі 250 725 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц у розмірі 50 145 грн. 08 коп. 
Вказане рішення набрало законної сили 25.03.2020.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2024 року у справі №357/8736/15-ц замінено стягувача ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні №51395447 з виконання виконавчого листа, виданого 31.05.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по справі №357/8736/15-ц 2/357/46/16 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 50000,00 грн, три відсотки річних з простроченої суми в розмірі 3649,31 грн та суму індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 39943,00 грн, всього 93592,31 грн.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2024 року у справі №357/12777/19 замінено стягувача ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) у виконавчому провадженні з виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.02.2020 року у цивільній справі № 357/12777/19 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц у розмірі 50145 грн. 08 коп.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2024 року у справі №357/8736/15-ц замінено у виконавчому провадженні №51395066 з примусового виконання виконавчого листа від 31.05.2016 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №357/8736/15-ц провадження 2/357/46/16 стягувача ОСОБА_4 на її правонаступника ОСОБА_1 .
Згідно відповіді Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.06.2025 р. за №128014, у відділі перебувають наступні виконавчі провадження: 
виконавче провадження № 51395310 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/46/16 від 31.05.2016 року про стягнення боргу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишок нестягнутої суми станом на 11.06.2025 становить 467961,54 грн;
виконавче провадження № 5395066 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/46/16 від 31.05.2016 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишок суми заборгованості станом на 11.06.2025 року становить 1827 грн;
виконавче провадження № 51395447 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/46/16 від 31.05.2016 року про стягнення боргу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , залишок заборгованості станом на 11.06.2025 року становить 93592,31 грн;
виконавче провадження № 63066343 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/269/20 від 02.09.2020 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишок не стягненої суми станом на 11.06.2025 року становить 250725,40 грн;
виконавче провадження № 63038532 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/269/20 від 02.09.2020 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишок не стягненої суми станом на 11.06.2025 року становить 50145,08 грн.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини , а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, який згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами.
Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 21.03.2016 року по цивільній справі №357/8736/15-ц, яке набрало законної сили 21.03.2016 року, про стягнення з відповідача на користь позивачів боргу на загальну суму 565 207,85 грн.
З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц та за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №357/12777/19.
Однак, як встановлено судом, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №357/12777/19 провадження №2/357/269/20 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц у розмірі 250 725 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц у розмірі 50 145 грн. 08 коп.
Інфляційні втрати та 3% річних за статтею 625 Цивільного кодексу України (ЦК України) нараховуються тільки на суму основного боргу (тіло боргу), а не на самі інфляційні чи 3% річних, що вже були нараховані за попередні періоди. Ці суми не є штрафними санкціями, а є способом захисту від знецінення 
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року у справі №357/12777/19 не підлягають до задоволення.
Позивач правомірно ставить вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц.
Як встановлено судом, залишок нестягнутої суми в межах виконавчого провадження №51395310 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/46/16 від 31.05.2016 становить 467961,54 грн, в межах виконавчого провадження № 5395066 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/46/16 від 31.05.2016 становить 1827 грн; в межах виконавчого провадження №51395447 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/46/16 від 31.05.2016 становить 93592,31 грн.
Таким чином інфляційні втрати та 3% річних за період 01.11.2019 до 22.02.2022, які нараховуються на залишок заборгованості в межах ВП №51395310 становлять: 120262,73 грн, з яких: 87 800,30 грн - інфляційне збільшення, 32 462,43 грн – 3% річних.
Інфляційні втрати та 3% річних за період 01.03.2022 до 28.02.2025, які нараховуються на залишок заборгованості в межах ВП №51395310 становлять: 265142,07 грн, з яких: 223 025,53 грн - інфляційне збільшення, 42 116,54 грн – 3% річних.
Інфляційні втрати та 3% річних за період 01.11.2019 до 22.02.2022, які нараховуються на залишок заборгованості в межах ВП № 51395447 становлять: 24052,55 грн, з яких: 17 560,06 грн - інфляційне збільшення, 6 492,49 грн – 3% річних.
Інфляційні втрати та 3% річних за період 01.03.2022 до 28.02.2025, які нараховуються на залишок заборгованості в межах ВП № 51395447 становлять: 53028,42 грн, з яких: 44 605,11 грн - інфляційне збільшення, 8 423,31 грн – 3% річних.
Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. 
Період з 01.11.2019 до 22.02.2022: IIc (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.18762290. Інфляційне збільшення: 467 961,54 x 1.18762290 - 467 961,54 = 87 800,30 грн. Інфляційне збільшення: 93 592,31 x 1.18762290 - 93 592,31 = 17560,06 грн.
Період з 01.03.2022 до 28.02.2025: IIc (104,50 : 100) x (103,10 : 100) x (102,70 : 100) x (103,10 : 100) x (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (99,40 : 100) x (98,60 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) x (100,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,40 : 100) x (100,30 : 100) x (100,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,60 : 100) x (102,20 : 100) x (100,00 : 100) x (100,60 : 100) x (101,50 : 100) x (101,80 : 100) x (101,90 : 100) x (101,40 : 100) x (101,20 : 100) x (100,80 : 100) = 1.47658944 Інфляційне збільшення: 467 961,54 x 1.47658944 - 467 961,54 = 223 025,53 грн. Інфляційне збільшення: 93 592,31 x 1.47658944 - 93 592,31 = 44 605,11 грн. 
Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 
Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість прострочення виконання грошових зобов`язань в загальному розмірі 462 485,77 грн.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог, з огляду на що вважає за можливе стягнути інфляційні втрати та 3% річних у розмірах 462 485,77 грн.
За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом подати відзив на позов та спростувати доводи позивача не скористався, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особи, віднесені до 1 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 4624,86 грн.
Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 263-265, 273, 274, 280-289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов`язання, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за прострочення виконання грошових зобов`язань, що виникли за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.01.2016 року у справі №357/8736/15-ц у розмірі 462 485,77 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення суду виготовлено 26.02.2026. 
Суддя    	Б. І. Кошель