ПОСТАНОВА  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року
м. Київ
справа № 373/824/24
провадження № 61-7882св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - виконувач обов`язків керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державне підприємство «Переяслав-Хмельницький агролісгосп»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення 
Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області, в складі судді Керекези Я. І., від 26 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Болотова Є. В., Музичко С. Г., 
Сушко Л. П., від 07 травня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1. У квітні 2024 року виконувач обов`язків Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки.
2. Позов мотивований тим, що розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 23 травня 2011 року 
№ 350 громадянам України було передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки на території Циблівської сільради Переяслав-Хмельницького району Київської області, загальною площею 10,4703 га, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0643, 3223388200:02:014:0644, 3223388200:02:014:0645, 3223388200:02:014:0646, 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, 3223388200:02:014:0649, які в подальшому неодноразово відчужувалися їхніми власниками.
3. Відповідач ОСОБА_2 став кінцевим власником земельної ділянки з кадастровим номером 3223388200:02:014:0649, площею 1,0 га, а відповідач ОСОБА_1 - земельних ділянок з кадастровим номером 3223388200:02:014:0647, площею 1,2501 га, та з кадастровим номером 3223388200:02:014:0648, площею 1,25 га.
4. Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор стверджував, що у 2011 році вказані земельні ділянки незаконно вибули з державної власності та постійного користування державного підприємства «Переяслав-Хмельницький агролісгосп» (далі - ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп»), оскільки Переяслав-Хмельницька райдержадміністрація перевищила свої повноваження, передбачені частиною третьою статті 122 та частиною п`ятою статті 149 ЗК України, передавши громадянам у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки, які фактично були вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення, що перебували в постійному користуванні ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп».
5. На підтвердження своїх доводів прокурор посилався на листи ВО «Укрдержліспроект», ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», Управління Держгеокадастру в Переяслав-Хмельницькому районі Київської області та обставини, встановлені рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року у справі № 373/1229/16.
6. Зокрема рішенням суду у справі № 373/1229/16 було визнано недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації від 23 травня 2011 року № 350 про передачу земельних ділянок у приватну власність, зокрема земельних ділянок з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, 3223388200:02:014:0649, визнано недійсними державні акти, видані на підставі цього розпорядження та витребувано на користь держави земельні ділянки, в тому числі у товариства з обмеженою відповідальністю «Капітан Інвест» (далі - ТОВ «Капітан Інвест») та товариства з обмеженою відповідальністю «Катрін Інвест» (далі - ТОВ «Катрін Інвест»).
7. Однак під час розгляду справи № 373/1229/16 ТОВ «Капітан Інвест» і ТОВ «Катрін Інвест» відчужили спірні земельні ділянки на користь 
 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
8. Прокурор вказує, що під час розгляду справи № 373/1229/16 суди встановили, що спірні земельні ділянки протиправно вибули з державної власності поза волею Кабінету Міністрів України та ДП 
«Переяслав-Хмельницький агролісгосп» і ця обставина відповідно до частини четвертої статті 81 ЦК України є преюдиційною та не підлягає доведенню у розглядуваній справі.
9. 08 грудня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали між собою договір про об`єднання належних їм земельних ділянок, з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, 3223388200:02:014:0649, в одну - з кадастровим номером 3223388200:02:014:0856, площею 3,5001 га.
10. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, прокурор просив суд витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації із незаконного володіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 3223388200:02:014:0856, площею 3,5001 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2854922332233).
Короткий зміст оскаржених судових рішень
11. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.
12. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що матеріали справи не місять належних та достовірних доказів на підтвердження передачі спірних земельних ділянок для ведення лісового господарства в постійне користування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», що спростовує доводи прокурора про те, що у приватну власність для ведення особистого селянського господарства у 2011 році було передано земельні ділянки, які фактично вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення та постійного користування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп».
13. Враховуючи, що на підставі державного акта на право постійного користування землею від 21 березня 1996 року серії ІІ-КВ № 002231 спірні землі були передані в постійне користування КСП ім. Шевченко для сільськогосподарського виробництва та відсутність доказів передачі цих земель в постійне користування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп» для ведення лісового господарства, суди дійшли висновку, що земельна ділянка, яка є предметом спору у цій справі належить до земель сільськогосподарського призначення.
14. Після ліквідації КСП ім. Шевченко та його правонаступника ПОСП 
ім. Шевченко як юридичних осіб, спірні земельні ділянки набули статусу земель запасу сільськогосподарського призначення Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації.
15. Суди виходили з того, що у судових рішеннях у справі № 373/1229/16-ц не встановлювався факт належності спірних земельних ділянок до земель сільськогосподарського призначення КСП ім. Шевченко, а крім того, 
ОСОБА_2 не брав участі у справі № 373/1229/16-ц, відтак, встановлені у справі 
№ 373/1229/16-ц обставини не є преюдиційними у розглядуваній справі.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
16. У касаційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
17. У червні 2025 року заступник керівника Київської обласної прокуратури подав касаційну скаргу на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року.
18. Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
19. Ухвалою Верховного Суду від 18 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
20. Підставою касаційного оскарження судових рішень прокурор зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від
03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, від 04 липня 2018 року у справі
№ 653/1096/16-ц, від 12 червня 2019 рокуу справі № 487/10128/14-ц, від
07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц, від 23 листопада 2021 року
у справі № 359/3373/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 червня 2021 року у справі
№ 910/16898/19, у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року
у справі № 361/6826/16-ц, від 06 грудня 2022 року у справі № 904/738/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
21. Касаційна скарга мотивована тим, що наявні у справі докази дають підстави стверджувати про належність спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп».
22. Наголошує, що у справі № 373/1229/16-ц суди трьох інстанцій встановили обставини неправомірного вибуття спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення із державної власності.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
23. У серпні 2025 року ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просив продовжити строк для його подання.
24. Враховуючи дату доставлення ухвали Верховного Суду про відкриття касаційного провадження до електронного кабінету ОСОБА_2 , а також право особи на подання відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів вважає за можливе продовжити відповідачу строк на подання відзиву до 27 серпня 
2025 року та прийняти вказаний відзив.
25. Відзив ОСОБА_2 мотивований тим, що сам по собі факт наявності на спірній земельній ділянці лісової рослинності не може розглядатися як доказ належності цієї ділянки до земель, обмежених у цивільному обороті, чи свідчити про недобросовісність осіб, які її придбали у власність. 
26. Звертає увагу на недобросовісність прокурора, якому під час розгляду справ №№ 911/121/21, 911/2827/20, предметом спору в яких були сусідні земельні ділянки, було відомо, що спірна земельна ділянка відведена за рахунок вкритих лісом земель, які в 1996 році були надані КСП ім. Шевченко для потреб сільськогосподарського виробництва і не належать до земель лісового фонду.
Фактичні обставини справи
27. Згідно з копією державного акта на право постійного користування землею серії ІІ-КВ № 002231 від 21 березня 1996 року КСП ім. Шевченко передано в постійне користування для ведення сільськогосподарського виробництва земельну ділянку площею 403, 7 га відповідно до рішення 3 сесії 22 скликання Циблівської сільської ради від 27 червня 1995 року.
28. КСП ім. Т. Г. Шевченко припинено 09 березня 2000 року, а його правонаступник приватно-орендне сільськогосподарське підприємство 
ім. Шевченко - 28 квітня 2007 року.
29. Переяслав-Хмельницька райдержадміністрація повідомила, що рішення про припинення права постійного користування КСП ім. Шевченко чи його правонаступника на землі сільськогосподарського призначення та передачу цих земель в постійне користування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп» чи будь-якій іншій особі райдержадміністрація не приймала.
30. Рішення ХVIII сесії ХХІІІ скликання Циблівської сільської ради 
від 16 травня 2000 року № 39 не містить положень про передачу спірних земель в постійне користування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп».
31. Розпорядженням Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 23 травня 2011 року № 350 передано у приватну власність для ведення особистого селянського господарства земельні ділянки на території Циблівської сільради Переяслав-Хмельницького району Київської області, загальною площею 10,4703 га, з кадастровими номерами: 3223388200:02:014:0643, 3223388200:02:014:0644, 3223388200:02:014:0645, 3223388200:02:014:0646, 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, 3223388200:02:014:0649, які в подальшому неодноразово відчужувалися їхніми власниками.
32. У липні 2016 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та 
ДП «Переяслав-Хмельницький державний агролісгосп» з позовом до 
Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації, ТОВ «Катрін Інвест», ТОВ «Капітан Інвест», ТОВ «Дукат-Інвест», ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування розпорядження від 23 травня 2011 року № 350, визнання недійсними виданих на його підставі державних актів про право власності на землю та витребування спірних земельних ділянок з незаконного володіння відповідачів (справа № 373/1229/16-ц).
Рішенням Переяслав-Хмельницького суду Київської області від 06 грудня 
2018 року у справі № 373/1229/16-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року, в задоволенні позову прокурора відмовлено.
33. 21 жовтня 2019 року ТОВ «Капітан Інвест» відчужило земельні ділянки з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648 на користь ОСОБА_1 .
34. 05 листопада 2019 року ТОВ «Катрін Інвест» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером 3223388200:02:014:0649 на користь ОСОБА_2 .
35. Постановою Верховного Суду від 27 травня 2020 року рішення Переяслав-Хмельницького суду Київської області від 06 грудня 2018 року та постанова Київського апеляційного суду від 21 травня 2019 року у справі 
№ 373/1229/16-ц скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.
36. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 був залучений до участі у справі № 373/1229/16-ц як співвідповідач.
37. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року у справі № 373/1229/16-ц позов задоволено, визнано незаконним та скасовано розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 23 травня 2011 року 
№ 350, визнано недійсними видані на його підставі державні акти про право власності на землю та витребувано спірні земельні ділянки з незаконного володіння відповідачів, в тому числі витребувано у ТОВ «Капітан Інвест» земельні ділянки з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, а у ТОВ «Катрін Інвест» витребувано земельну ділянку з кадастровим номером 3223388200:02:014:0649.
38. Постановою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року у справі № 373/1229/16-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 , до якої приєднався ОСОБА_1 , задоволено. 
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року в частині задоволених позовних вимог 
- про визнання недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 23 травня 2011 року № 350 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 1 га кадастровий номер 3223388200:02:014:0649; 
- про визнання недійсним державного акта серії ЯК №150964 про право власності на земельну ділянку площею 1 га кадастровий номер 3223388200:02:014:0649; 
- про витребування земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером 3223388200:02:014:0649 з незаконного володіння ТОВ «Катрін Інвест»,
скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.
39. 08 грудня 2023 року відповідачі уклали договір про об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, 3223388200:02:014:0649 в одну земельну ділянку площею 3, 5001 га з кадастровим номером 3223388200:02:014:0856.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
40. Згідно зі статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
41. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
42. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
43. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави (частина перша статті 14 Конституції України).
44. Відповідно до статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
45. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини перша та друга статті 20 ЗК України).
46. Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
47. Відповідно до частини другої статті 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
48. Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).
49. Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.
50. Згідно з частиною першою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
51. Землі лісогосподарського призначення належать до земель державної власності, які не можуть передаватися в приватну власність, крім випадків, визначених у цьому кодексі (пункт «г» частини четверта статті 84 ЗК України).
52. Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на те, що належна ОСОБА_2 земельна ділянка з кадастровим номером 3223388200:02:014:0649, площею 1,0 га, та належні ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровим номером 3223388200:02:014:0647, площею 1,2501 га, та з кадастровим номером 3223388200:02:014:0648, площею 1,25 га, були вилучені зі складу земель лісогосподарського призначення, що перебували в постійному користуванні ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп».
53. 08 грудня 2023 року відповідачі уклали між собою договір про об`єднання належних їм земельних ділянок в одну - з кадастровим номером 3223388200:02:014:0856, площею 3,5001 га, яка є предметом спору у розглядуваній справі.
54. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з цим позовом, прокурор посилався на листи ВО «Укрдержліспроект», ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп», Управління Держгеокадастру в Переяслав-Хмельницькому районі Київської області та преюдиційні обставини, встановлені рішенням Переяслав-Хмельницького районного суду Київської області від 23 березня 2021 року у справі № 373/1229/16.
55. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із ненадання доказів того, що спірні землі в 2001 році були передані в постійне користування ДП «Переяслав-Хмельницький агролісгосп» для ведення лісового господарства. 
56. Доводи прокурора щодо преюдиційних обставин, встановлених рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 
від 23 березня 2021 року у справі № 373/1229/16, суди попередніх інстанцій відхилили пославшись на те, що ОСОБА_2 не брав участі у розгляді справи 
№ 373/1229/16, а відтак встановлені у ній обставини не можуть вважатись преюдиційними під час розгляду справи № 373/824/24.
57. Колегія суддів не може повністю погодитись із цими висновками судів з огляду на таке.
58. Прокурор правильно акцентував увагу, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером 3223388200:02:014:0856 утворена шляхом об`єднання ділянок із кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, 3223388200:02:014:0649.
59. При цьому вже наявне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року у справі 
№ 373/1229/16-ц, яке набрало законної сили та яким витребувано на користь держави земельні ділянки з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648, як землі лісового фонду. 
Ці дві ділянки належали ТОВ «Капітан Інвест», яке до завершення розгляду справи № 373/1229/16-ц відчужило їх на користь ОСОБА_1 .
60. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 лютого 2021 року ОСОБА_1 був залучений до участі у справі № 373/1229/16-ц як співвідповідач.
61.  ОСОБА_1 , на відміну від ОСОБА_2 , був учасником справи 
№ 373/1229/16-ц, однак рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2021 року в апеляційному порядку не оскаржив, а його приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 апеляційний суд не вважав підставою для перегляду рішення суду в частині, що стосується витребування ділянок з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648.
62. Отже, обставини встановленими рішенням суду, яке набрало законної сили, у справі № 373/1229/16-ц щодо ОСОБА_1 та належних йому земельних ділянок з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648 не мають доказуватися у розглядуваній справі за його ж участі.
63.  ОСОБА_2 дійсно не брав участі у справі № 373/1229/16-ц, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 
від 29 березня 2021 року, в частині витребування на користь держави земельної ділянки з кадастровим номером 3223388200:02:014:0649 скасоване апеляційним судом. З огляду на це висновки судів про те, що обставини встановлені у справі № 373/1229/16-ц не мають преюдиційного значення саме для ОСОБА_2 є правильними.
64. Відповідно до частин четвертої-п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
65. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14).
66. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (пункт 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17).
67. Повністю відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій вказаного не врахували та помилково відхилили доводи прокурора в тій частині, що обставини належності земельних ділянок з кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648 до земель лісового фонду вже встановлені преюдиційним судовим рішенням у справі 
№ 373/1229/16-ц, учасником якої був ОСОБА_1 .
68. Такий підхід призвів до одночасного існування двох судових рішень, одним з яких (у справі № 373/1229/16-ц) земельні ділянкиз кадастровими номерами 3223388200:02:014:0647, 3223388200:02:014:0648 витребувано у попереднього власника на користь держави, як землі лісового фонду, а в іншій (розглядуваній справі) у витребуванні цих же ділянок (за рахунок яких утворено об`єднану ділянку), судами відмовлено, з посилання на недоведеність факту їх належності до земель лісового фонду.
69. Щодо об`єднання відповідачами земельних ділянок колегія суддів відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2025 року у справі № 911/906/23 (провадження № 12-61гс24), ухваленій після подання касаційної скарги прокурором. 
У цій постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала зокрема такі висновки:
«Земельна ділянка, яка була об`єднана з іншою ділянкою, проте межі, координати та конфігурація якої відомі, може бути витребувана в порядку статей 387, 388 ЦК України. Проте саме лише судове рішення про витребування такої земельної ділянки, яка до об`єднання існувала не лише як частина земної поверхні, а й як об`єкт цивільних прав в розумінні статті 79-1 ЗК України, не може бути підставою для проведення державної реєстрації права власності позивача на цю ділянку, адже її кадастровий номер скасований, а відповідний розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - закритий. 
З огляду на подвійний правовий режим земельної ділянки, реалізація основної позовної вимоги про витребування земельної ділянки є можливою винятково за умови одночасного припинення речових прав на новостворену земельну ділянку та скасування її державної реєстрації. Тож правомірними та ефективними способами захисту порушених прав законного власника земельної ділянки, що перебуває в чужому незаконному володінні іншої особи, за заявою якої проведено державну реєстрацію нової земельної ділянки, що включає в себе спірну земельну ділянку, є припинення речових прав на новоутворену (об`єднану) земельну ділянку, скасування державної реєстрації цієї ділянки та витребування спірної земельної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що була передана попередньому власнику.
Права позивача на витребувані земельні ділянки мають бути відновлені відповідно до ознак, конфігурації та розташування тих земельних ділянок, які були протиправно об`єднані відповідачем з іншими належними йому ділянками, та які як окремі об`єкти цивільних прав припинили своє існування.
Витребування спірних ділянок та їх виключення зі складу новоутвореної земельної ділянки не має впливати на права відповідача на ті ділянки, які правомірно належали відповідачу до такого об`єднання. З огляду на баланс інтересів учасників спору саме на відповідача мають бути покладені усі додаткові витрати, пов`язані з поновленням його речового права на інші належні йому земельні ділянки, що підлягатиме новій реєстрації у Державному земельному кадастрі у зв`язку з припиненням його права на новостворену (об`єднану) ділянку».
70. Визначаючи сферу застосування наведених висновків, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2025 року у справі № 911/906/23 акцентувала увагу на тому, що ці висновки застосовні в ситуації, коли відповідач вчиняє дії з метою унеможливлення витребування спірної земельної ділянки, яка до цього існувала не лише в розумінні статті 79 ЗК України - як частина земної поверхні, а й в розумінні статті 79-1 ЗК України - як окремий об`єкт цивільних прав, шляхом об`єднання з іншими належними йому ділянками, правомірність набуття яких не оспорюється. 
У такому разі потрібно припинити право власності на новостворену земельну ділянку зі скасуванням її державної реєстрації задля того, щоб зробити можливим віндикацію спірного майна. Зазначені вимоги є не самостійними способами захисту порушених прав, а слугують меті реалізації основного способу захисту, яким є витребування, а тому припинення права власності на новостворену земельну ділянку та скасування її державної реєстрації не можуть бути застосовані окремо від віндикаційного позову у подібних правовідносинах.
71. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
72. З огляду на те, що до повноважень Верховного Суду не належить встановлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для повного, всебічного, об`єктивного дослідження та встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити частково.
2. Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 листопада 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 травня 2025 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: 	Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович