П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 669/33/26 
Головуючий у 1-й інстанції: Давидюк О.І. 
Суддя-доповідач: Шидловський В.Б. 
03 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Шидловського В.Б. 
суддів: Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 
В С Т А Н О В И В :
20 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови серії ЕНА № 6492497 від 10 січня 2026 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.2 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 10 січня 2026 року о 16 год 51 хв на 95 км а/д Кременець-Біла Церква він керував автомобілем Volkswagen Golf державний номерний знак НОМЕР_1 без увімкненого світла фар у темну пору доби. Позивач вважає зазначену постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки згідно п.1.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року (далі по тексту – Правила дорожнього руху), «темна пора доби» це «частина доби від закінчення вечірніх (30 хв після заходу сонця) до початку ранкових сутінків (30 хв до сходу сонця). Так, згідно інформації з мережі Інтернет, у с-щі Ямпіль Шепетівського району Хмельницької області (де був зупинений працівниками поліції автомобіль під керуванням ОСОБА_1 ) 10 січня 2026 року захід сонця відбувся о 16 год 34 хв, тобто вмикати ближнє світло фар потрібно було б після 17 год 05 хв. Зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський порушив визначену законом процедуру розгляду справи та допустив істотне порушення прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Так, працівник поліції, зупинивши автомобіль, зауважив, що він, позивач, керує даним транспортним засобом без ввімкненого ближнього світла фар, а тому буде притягнутий до адміністративної відповідальності, для чого попросив пред`явити йому необхідні документи. Вказав, що він надав поліцейському необхідні документи, після чого останній, взявши документи, сів в патрульний автомобіль, склав постанову та через деякий час вручив її йому, при цьому повністю порушив порядок винесення постанови та розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, йому не було належним чином роз`яснено прав, не запропоновано заявити клопотання, в тому числі щодо права скористатися правовою допомогою. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, тому просив її скасувати, а провадження в справі закрити.
Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області позовні вимоги задоволено частково.
Постанову від 10 січня 2026 року серії ЕНА № 6492497 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень – змінено.
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та за малозначністю вчиненого від адміністративної відповідальності звільнено, обмежитись усним зауваженням та справу провадженням закрито.
Постанову від 10 січня 2026 року серії ЕНА № 6492497 в іншій частині – залишено без змін.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора сектора поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції Пюревич Н.І. серії ЕНА № 6492497 від 10 січня 2026 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.
Згідно даної постанови 10 січня 2026 року о 16 год 51 хв водій ОСОБА_1 на 95 км а/д Кременець-Біла Церква керував транспортним засобом Volkswagen Golf державний номерний знак НОМЕР_1 без увімкненого світла фар у темну пору доби, чим порушив вимоги п.19.1 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з такими діями та рішенням інспектора патрульної служби, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати накладене на нього адміністративне стягнення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача та наявності підстав для задоволення позовних вимог із застосуванням ст.22 КУпАП за наслідками розгляду справи.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України “Про Національну поліцію” поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Відповідно до ст.14 Закону України “Про дорожній рух” учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
П.1.3.ПДР України, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п.1.9.ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п.19.1 Правил дорожнього руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.
Крім того, згідно примітки до вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху, в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 “Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті” передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ст.245 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності; завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів зазначає, що до повноважень інспектора патрульної поліції входить виявлення, фіксування та винесення санкції за адміністративне правопорушення, вчинене водіями при керуванні транспортним засобом, при порушенні обов`язкових норм КУпАП чи інших правил.
Згідно зі ст.14 Закону України “Про дорожній рух” учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 53 Закону України “Про дорожній рух” передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України “Про дорожній рух” регулюються Правилами дорожнього руху (далі ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Нормами Закону України “Про Національну поліцію” № 580-VIII передбачено, що до повноважень Національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.
Пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ, від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395) передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції..
У статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція № 1395.
У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ 1 Інструкції № 1395).
Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1395 передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Так, судом першої інстанції встановлено, що представником відповідача ГУНП в Хмельницькій області до відзиву надано диск з відеозаписом, з якого чітко вбачається, як рухається автомобіль марки Volkswagen Golf державний номерний знак НОМЕР_1 без увімкненого ближнього світла фар у темну пору доби (відеофайл: 2-2-3b01f030-fc63-11f0-8973-5b45119c0c42.mp4, час запису 10 січня 2026 року з 16:49:00 по 16:49:31).
Вищевказаний автомобіль був зупинений інспектором поліції, після чого й було з`ясовано, що даним транспортним засобом керував саме позивач ОСОБА_1 , яким такий факт і не заперечувався.
В той же час, на відеозаписі з нагрудного відеореєстратора інспектора (відеофайл: 2-2-27356d20-fc63-11f0-8973-5b45119c0c42.mp4) водій ОСОБА_1 визнає керування транспортним засобом без увімкненого ближнього світла фар, проте стверджує, що під час зупинки транспортного засобу була не темна пора доби, після зупинки транспортного засобу останньому роз`яснено причину зупинки та надано відеозапис порушення, після чого роз`яснено права згідно ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, позивач клопотань не заявляв, після чого винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.
Однак, ОСОБА_1 в позовній заяві посилається на п.1.10 Правил дорожнього руху в редакції до 15 квітня 2013 року, згідно якого темна пора доби - частина доби від закінчення вечірніх (30 хв після заходу сонця) до початку ранкових сутінків (30 хв до сходу сонця).
Проте, в чинній редакції Правил дорожнього руху (яка діяла також на момент винесення оскаржуваної постанови) темна пора доби – це частина доби від заходу до сходу сонця.
З наданої позивачем роздруківки з мережі Інтернет сходу і заходу сонця в с-щі Ямпіль Шепетівського (раніше – Білогірського) району Хмельницької області вбачається, що 10 січня 2026 року захід сонця о 16 год 34 хв, проте транспортний засіб під його керуванням було зупинено о 16 год 51 хв, тобто в темну пору доби згідно чинної редакції Правил дорожнього руху.
Час заходу сонця сторонами не оспорюється.
Отже, оцінюючи докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях ОСОБА_1 , є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Разом з тим, на думку суду першої інстанції, відповідачем не в повній мірі враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який є учасником бойових дій та особою похилого віку, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, правопорушення є малозначним і через свою малозначність не потягло за собою негативних наслідків, суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинене позивачем правопорушення є малозначним, тому позивача слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням і провадження у справі закрити.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Ст.22 КУпАП передбачена можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.
Так, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, саме орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу про притягнення до адміністративної відповідальності, застосовує звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення.
З урахуванням встановлених у справі обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 6492497 від 10.01.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнята з дотримання порядку та вимог, передбачених чинним законодавством.
Як визначено ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування ст.22 КУпАП поза межами розгляду справи про адміністративне правопорушення, розглядаючи адміністративно правовий спір в порядку, визначеному КАС України.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.
Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області задовольнити повністю.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 03 лютого 2026 року скасувати.
Ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.