КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 року Київ справа №320/29334/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
у червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) від 13.05.2025 № 262940022292 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за заявою від 06.05.2025, та зобов?язання призначити пенсію по інвалідності за її заявою від 06.05.2025
На підтвердження своїх вимог зазначала, що відповідач неправомірно відмовив в призначенні пенсії по інвалідності, оскільки законодавство не передбачає такі підстави для відмови в призначенні пенсії як відсутність первинного МСЕК; відсутність інформації щодо призначення пенсії іншою установою та одержання пенсії на території рф. Окрім того, позивач вказує, що законодавство не наділяє пенсійні органи правом здійснювати перевірку медичних документів, що передували встановленню інвалідності, а також не покладає на заявника обов?язок надавати такі документи пенсійним органам та доводити неотримання пенсії на території рф.
Ухвалою суду від 13.06.2025 позов залишено без руху. 
Ухвалою від 25.07.2025 строк для усунення недоліків позовної заяви продовжено на десять днів.
У подальшому позивачем подано нову редакцію позовної заяви з урахуванням викладених в ухвалі суду від 25.07.2025 зауважень.
Ухвалою від 28.11.2025 судом відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. У той же час, виконав вимоги ухвали суду про надання витребовуваних документів.
Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
06.05.2025 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України подала до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві заяву про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 передано на розгляд Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
13.05.2025 відповідач розглянув вказану заяву та прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії №262940022292, і зіслався на те, що серед наданих позивачем документів відсутній первинний МСЕК та відсутня інформація щодо призначення пенсії іншою установою та одержання на території рф.
При цьому, у такому рішенні зазначено, що статтею 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи віком від 27 років до досягнення особою 28 років включно, яким установлено інвалідність ІІ-ІІІ групи, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу не менше 3 років (згідно МСЕК КР-12№127365 від 05.08.2019 року, який надано повторно). За наданими документами та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на теперішній час, загальний стаж 16 років 7 місяців 1 день.
Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить із такого.
За приписами статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон № 1058-IV).
За визначенням у статті 1 Закону України №1058-IV пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Положеннями статті 30 Закону України №1058-IV закріплено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Частиною першою статті 32 цього Закону передбачено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп:
до досягнення особою 23 років включно - 1 рік;
від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки;
від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки;
від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки;
від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років;
від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років;
від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років;
від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років;
від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років;
від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років;
від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років;
від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років;
від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років;
від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.
За нормами частини першої статті 44 Закону № 1058-IV звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстроваю у Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, з наступними змінами та доповненнями затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок №22-1).
Згідно абзацу 2 пункту 1 цього Порядку заява про призначення пенсії може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі – вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.
Водночас, відповідно до пункту 2.2. Порядку № 22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1 - 4 пункту 2.1 цього розділу.
У відповідності до підпунктів 1 - 4 пункту 2.1 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу);
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення);
4) відомості про місце проживання особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (пункту 4.3 Порядку №22-1).
З матеріалів справи вбачається, що до заяви про призначення пенсії по інвалідності, яка подана через вебпортал, позивач долучила такі документи: копію паспорта; копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків; копію свідоцтва про шлюб, відповідно до якого позивач змінила прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ; копію свідоцтва про шлюб, відповідно до якого позивач змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 ; копію довідки МСЕК; довідку з банку про відкритий рахунок; довідку за реквізитами (карткового рахунку);витяг №172593 з реєстру платників єдиного податку від 01.05.2025; витяг з Єдиного реєстру страхувальників для ФОП; анкету-опитування.
При цьому, Порядок №22-1 не передбачає обов?язку особи, яка подає заяву про призначення пенсії по інвалідності подавати пенсійному органу заяву про відсутність громадянства рф чи призначення пенсії іншою установою та одержання на території рф, а також будь-які медичні документи.
Суд бере до уваги відомості, що містяться в анкеті-опитуванні, що долучене до заяви про призначення пенсії по інвалідності, і в якому зазначено, що раніше позивачу раніше не призначалась пенсія іншого виду ( у тому числі і через інше відомство).
Суд керується пунктом 2.2 розділу ІІ Порядку №22-1, яким передбачено, що до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1 – 4 пункту 2.1 цього розділу. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.
Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що саме на орган, що призначає пенсію – ГУ ПФУ покладено обов`язок додати до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК, який підтверджує факт встановлення інвалідності, її групу, причину та строк, а також відсоток втрати працездатності.
Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває до цього часу, АТ «Укрпошта» з 24.02.2022 тимчасово припинило приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації, тому відповідач не може з об`єктивних причин надіслати до компетентного органу російської федерації відповідний запит та отримати виписку з акта огляду МСЕК чи підтвердження неоформлення виплати пенсії органами пенсійного фонду російської федерації.
Натомість, військова агресія російської федерації проти України, є форс-мажорною обставиною, яка не залежить ні від позивача, ні від відповідача. Проте такі обставини не повинні трактуватись на шкоду позивача та бути підставою у відмові в призначенні пенсії по інвалідності.
При цьому відповідач погоджується із фактом наявності у позивача достатнього страхового стажу для призначення відповідного виду пенсії.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не довело підстави відмови позивачу в призначенні пенсії по інвалідності, відповідно, таке рішення є протиправним і підлягає скасуванню.
За правилами частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Під час розгляду цієї справи відповідач не довів правомірність оскаржуваного позивачем рішення.
Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
За правилами частини третьої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Із урахуванням тієї обставини, що рішення (дії) відповідача у цій справі не ґрунтуються на дискреційних повноваженнях відповідача як суб`єкта владних повноважень, оскільки алгоритм їх дій чітко регламентований законодавчо, у цьому випадку задоволення позову шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
Тобто, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність; при цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України №1058-ІV.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, – призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 45 Закону України №1058-ІV пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. 
За приписами пункту 1.8. Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Як убачається з матеріалів справи, позивач із заявою про призначення пенсії звернулася 06.05.2025, а інвалідність встановлено 05.08.2012, тому пенсію необхідно призначити з дати звернення з заявою.
Ураховуючи те, що підстави, зазначені відповідачем на обґрунтування рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії по інвалідності, спростовані за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що наявні підстави для визнання протиправним та скасування спірного рішення із зобов`язанням відповідача прийняти рішення про призначення пенсії по інвалідності, починаючи з 06.05.2025.
За наведеного у сукупності, суд констатує обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення.
Щодо розподілу судових витрат, то підстави для цього відсутні, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.05.2025 № 262940022292 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ: 21910427; м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26) призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) пенсію по інвалідності з 06.05.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Скрипка І.М.