КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, тел. +380 (044) 207 80 91	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 березня 2026 року № 320/14827/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., за участі секретаря судового засідання Ярової В.А., представника позивача Кириченко Г.В., представника відповідача Свердловської І.В., представника третьої особи Ігнатенко С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Громадської організації Товариство №2 по експлуатації індивідуальних гаражів до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», про визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правового акта,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Громадської організації Товариство №2 по експлуатації індивідуальних гаражів до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та нечинними окремих положень нормативно-правового акта, просить суд визнати протиправним і нечинним підпункт 1 пункту 1 Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1272 від 05 жовтня 2022 року «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії», в частині внесення змін шляхом викладення у новій редакції абзацу тридцять сьомого пункту 1.1.2 глави 1.1 Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії».
31.03.2025 адміністративний позов отриманий Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 31.03.2025 справа розподілена судді Горобцовій Я.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 адміністративну справу відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 21.04.2025 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Свої вимоги позивач мотивує безпідставністю оскаржуваного рішення з огляду на відсутність правових підстав для його прийняття. Вказує на його невідповідність нормативним актам вищої юридичної сили.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.
Такі доводи заперечені позивачем у наданій суду відповіді на відзив.
Свої письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, в яких вона просила відмовити ц їх задоволенні, надано третьою особою.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення визначає Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон про НКРЕКП).
Відповідно до положень статті 3 Закону про НКРЕКП Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон), зокрема, правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором.
Відповідно до положень статті 15 Закону про НКРЕКП кожен проект рішення Регулятора, що має ознаки регуляторного акта, разом з матеріалами, щ обґрунтовують необхідність прийняття такого рішення, та аналізом його впливу оприлюднюються на офіційному веб-сайті Регулятора з метою одержання зауважень і пропозицій від інших органів державної влади, фізичних та юридичних осіб, їх об`єднань та інших заінтересованих осіб.
Строк, протягом якого приймаються зауваження та пропозиції до проектів рішень, встановлюється Регулятором і не може становити менше 10 днів та більше трьох місяців з дня оприлюднення відповідних проектів рішень. Обчислення такого строку розпочинається з дня оприлюднення відповідних проектів рішень.
Як вбачається з матеріалів справи, Регулятором розроблено проект постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії», в частині внесення змін шляхом викладення у новій редакції абзацу тридцять сьомого пункту 1.1.2 глави 1.1 Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Проект постанови) з метою: приведення термінів та положень, застосованих у Правилах роздрібного ринку до вимог чинного законодавства, у тому числі щодо діяльності із зберігання електричної енергії, с- також уникнення неоднозначності їх тлумачень; удосконалення процедури обліку електричної енергії та розрахунків з власниками генеруючих установок приватних домогосподарств із встановленою потужністю відповідно до вимог законодавства з урахуванням дотримання показників якості електричної енергії та безпеки постачання; запобігання споживання електричної енергії за пільговим побутовим тарифом (який на сьогоднішній день є значно заниженим) на непобутові потреби, зокрема, діяльність дата-центрів, центрів обробки даних, майнінгу, тощо.
Зазначений Проект постанови має ознаки регуляторного акта, у зв`язку з чим, згідно з статтею 15 Закону про НКРЕКП, 11.07.2022 разом з аналізом його впливу та обґрунтуванням було оприлюднено на офіційному вебсайті НКРЕКП з метою отримання зауважень та пропозицій.
05.08.2022 на офіційному вебсайті НКРЕКП було оприлюднено узагальнені зауваження та пропозиції до Проекту постанови, які були отримані від фізичних, юридичних осіб та їх об`єднань у період з 11.07.2022 по 21.07.2022.
Відповідно до глави 3 Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень КРЕКП, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.06.2017 №866 (далі - Порядок), у разі отримання зауважень та пропозицій до проекту рішення НКРЕКП, що має ознаки регуляторного акта, їх розгляд проводиться після закінчення строку подання зауважень та пропозицій та їх оприлюднення.
У період з 12.08.2022 по 31.08.2022 в НКРЕКП було проведено відкрите обговорення Проекту постанови, за участі всіх суб`єктів ринку електричної енергії, які надали зауваження та пропозиції до проекту рішення НКРЕКП. Під час проведення відкритого обговорення було заслухано учасників, які виявили своє бажання висловити власну позицію та обґрунтування з приводу наданих зауважень та пропозицій до Проекту постанови. Протокол відкритого обговорення та Таблиця узгоджених позицій до Проекту постанови було розміщено 07.09.2022 на офіційному вебсайті відповідача.
Крім того, Антимонопольний комітет України листом від 04.10.2022 № 128-06/01-196-НПА надав до НКРЕКП аркуш погодження Проекту постанови НКРЕКП «Про затвердження Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії».
Суд звертає увагу, що протягом зазначеного строку від позивача до НКРЕКП не надходили зауваження та пропозиції до проекту Постанови.
На відкритому засіданні НКРЕКП, яке відбулося 05.10.2022, було прийнято оскаржувану Постанову № 1272, з метою приведення термінів та положень, застосованих у ПРРЕЕ до вимог чинного законодавства, у тому числі щодо діяльності із зберігання електричної енергії, а також уникнення неоднозначності їх тлумачень; удосконалення процедури обліку електричної енергії та розрахунків з власниками генеруючих установок приватних домогосподарств із встановленою потужністю відповідно до вимог законодавства з урахуванням дотримання показників якості електричної енергії та безпеки постачання; запобігання споживання електричної енергії за пільговим побутовим тарифом (який на сьогоднішній день є значно заниженим) на непобутові потреби, зокрема, діяльність дата-центрів, центрів обробки даних, майнінгу, тощо.
Судом встановлено, що всі заінтересовані учасники ринку мали можливість надати зауваження та пропозиції до зазначеного проекту постанови, згідно з процедурою, встановленою Регламентом.
Таким чином. Постанова № 1272 прийнята НКРЕКП в межах повноважень визначених законами України «Про ринок електричної енергії», «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» з дотриманням процедури та у спосіб, визначений законодавством України, на принципах відкритості, прозорості, гласності процесу державного регулювання.
Статтею 3 Закону про НКРЕКП встановлено, що Регулятор здійснює державне регулювання, зокрема шляхом нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані регулятору законом.
Предметом оскарження в межах даної справи є викладення оскаржуваною постановою абзацу 37 пункту 1.1.2 глави 1.1 Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» в новій редакції, а саме: «об`єкт побутового споживача - квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості».
Постановою НКРЕКП від 26.02.2015 № 220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» (далі - постанова НКРЕКП від 26.02.2015 № 220), було визначено тарифи на електричну енергію, що відпускається населенню.
Порядок застосування тарифів на електричну енергію, було затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 23.04.2012 № 498 (далі - Порядок).
Пунктом 2.1 Порядку визначено, що до категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів. 
Водночас, з 11 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон), відповідно до якого запроваджено реформування ринку електричної енергії. 
Так, Законом передбачено, з одного боку, державне регулювання монопольних ринків (передача та розподіл електричної енергії), з іншого - розвиток вільної добросовісної конкуренції на товарному ринку електричної енергії. Тобто, на оптовому і роздрібному ринках електричної енергії має діяти принцип вільного ціноутворення.
Частиною третьою статті 6 Закону визначені повноваження Регулятора на ринку електричної енергії, серед яких відсутні повноваження щодо встановлення тарифів на електричну енергію для побутових споживачів (населення).
У той же час, відповідно до пункту 13 розділу XVII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону до дати запровадження двосторонніх договорів, ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, балансуючого ринку постачальник універсальних послуг купує електричну енергію для постачання споживачам відповідно до Закону України «Про електроенергетику», а ціни, за якими постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам, встановлюються Регулятором.
Отже, з 01.07.2019 з початком дії нового ринку електричної енергії у Регулятора відсутні повноваження щодо встановлення цін на електричну енергію для побутових, споживачів.
Відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (із змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 803), фіксована ціна на електричну енергію для побутових споживачів встановлюється Кабінетом Міністрів України.
До прийняття рішення щодо встановлення фіксованої ціни така ціна застосовується на рівні тарифів на електричну енергію для побутових споживачів (з урахуванням тарифів, диференційованих за періодами часу), що діяли станом на 30 червня 2019 року.
Отже, до прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення для побутових споживачів застосовувалися тарифи на електричну енергію, які діяли станом на 30 червня 2019 року та були встановлені постановою НКРЕКП від 26.02.2015 № 220, з урахуванням норм Порядку.
У подальшому, Кабінет Міністрів України постановою від 28.12.2020 № 1325 встановив фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів, які визначено у додатку 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних, інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (із змінами) (далі - Положення).
Пунктом 2 додатку 3 до Положення визначено, що фіксовані ціни, визначені пунктом 1 цього додатка, застосовуються до електричної енергії, що купується у постачальників універсальних послуг та споживається:
1) індивідуальними та колективними побутовими споживачами, в тому числі у гуртожитках, що розраховуються за електричну енергію за загальним розрахунковим засобом обліку в частині споживання електричної енергії фізичними особами для задоволення власних побутових потреб, які не включають професійну та/або господарську ДІЯЛЬНІСТЬ;
2) у багатоквартирних житлових будинках (у тому числі гуртожитках) на технічні цілі (аварійне та евакуаційне освітлення, роботу індивідуальних теплових пунктів, котелень, ліфтів, насосів, замково-переговорних пристроїв, протипожежних систем, систем вентиляції, димовидалення та кондиціонування, систем сигналізації, авіаційних маяків, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків;
3) у дачних та дачно-будівельних кооперативах, садових товариствах, гаражно- будівельних кооперативах на технічні цілі (роботу насосів) та освітлення території;
4) юридичними особами, які є власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечок із збірних модулів, гуртожитків, оздоровчих таборів, будинків відпочинку, санаторіїв, пансіонатів, готелів тощо), у частині задоволення власних побутових потреб внутрішньо переміщених ОСІб;
5) релігійними організаціями в частині споживання електричної енергії н
Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, які затверджено постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (в редакції, що діяла до 05.10.2022), об`єкт побутового споживача - житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.
При цьому, постановою НКРЕКП від 05.10.2022 № 1272 «Про внесення Змін до Правил роздрібного ринку електричної енергії», було внесено зміни до визначення об`єкта побутового споживача та враховувались положення Податкового кодексу України, а саме, пунктів 14.1.129 та 14.1.1291, якими передбачено що, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки.
Отже, якщо гараж є господарською (присадибною) будівлею, та є частиною житлової нерухомості і розташований за однією адресою з домогосподарством, то в такому випадку застосовується тариф за спожиту електричну енергію як на побутові потреби.
На підставі наведеного судом встановлено, що оскаржуване рішення відповідача в повній мірі узгоджується з актами вищої юридичної сили та відповідає, а тому суд визнає безпідставними протилежні доводи позивача.
Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) було доведено правомірність прийнятого ним оскаржуваного рішення, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.