Справа № 473/6856/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"13" квітня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого – судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі – ТОВ «Коллект Центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому вказувало, що 09 липня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75811986. 
За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 10 750 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю позику протягом 30 днів – не пізніше 08 серпня 2021 року.
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до програми лояльності – 0,80 % від суми позики за кожен день користування коштами);
- у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики).
27 січня 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №27/01/2022, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75811986 від 09 липня 2021 року. 
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75811986 від 09 липня 2021 року. 
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 34 684,59 грн, у тому числі:
-заборгованість за позикою – 10 750 грн;
-заборгованість за договірними процентами – 23 737,86 грн;
-нараховано 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – 24,73 грн;
-нараховано інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання – 172 грн. 
Крім цього, 20 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачкою Договір про споживчий кредит №4067462.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів з можливістю пролонгації цього строку, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 19 вересня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,88 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом пільгового періоду та 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом поточного періоду, а також, в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні – комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів – у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів – у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту, та комісію за видачу кредиту у розмірі 7 % від суми кредиту.
29 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №29-11-102, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4067462 від 20 серпня 2021 року. 
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4067462 від 20 серпня 2021 року. 
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 43 420 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом – 5 000 грн;
-заборгованість за процентами – 38 070 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту – 350 грн.
Крім цього, 03 вересня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 . Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №691848. 
За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 4 000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю позику протягом 30 днів – не пізніше 03 жовтня 2021 року.
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 2 % від суми позики за кожен день користування коштами (процентна ставка за перший день користування позикою – 17,71 %; знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до програми лояльності – 0,01 % від суми позики за кожен день користування коштами);
- у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики).
25 січня 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №25/01/2022/1, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №691848 від 03 вересня 2021 року. 
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №691848 від 03 вересня 2021 року. 
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 13 673,86 грн, у тому числі:
-заборгованість за позикою – 4 000 грн;
-заборгованість за договірними процентами – 9 600 грн;
-нараховано 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – 9,86 грн;
-нараховано інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання – 64 грн. 
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте у позові просила проводити розгляд справи без її участі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача у позові не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 09 липня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №75811986. 
За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 10 750 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю позику протягом 30 днів – не пізніше 08 серпня 2021 року.
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до програми лояльності – 0,80 % від суми позики за кожен день користування коштами);
- у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики).
27 січня 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №27/01/2022, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75811986 від 09 липня 2021 року. 
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №75811986 від 09 липня 2021 року. 
Крім цього, 20 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачкою Договір про споживчий кредит №4067462.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів з можливістю пролонгації цього строку, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 19 вересня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 0,88 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом пільгового періоду та 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом поточного періоду, а також, в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні – комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів – у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів – у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту, та комісію за видачу кредиту у розмірі 7 % від суми кредиту.
29 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №29-11-102, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4067462 від 20 серпня 2021 року. 
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4067462 від 20 серпня 2021 року. 
Крім цього, 03 вересня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_1 . Договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №691848. 
За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати ОСОБА_1 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 4 000 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю позику протягом 30 днів – не пізніше 03 жовтня 2021 року.
За користування позикою ОСОБА_1 зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця проценти:
- у розмірі 2 % від суми позики за кожен день користування коштами (процентна ставка за перший день користування позикою – 17,71 %; знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до програми лояльності – 0,01 % від суми позики за кожен день користування коштами);
- у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики).
25 січня 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №25/01/2022/1, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №691848 від 03 вересня 2021 року. 
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №691848 від 03 вересня 2021 року. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договорів) якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір та договори позики в електронній формі, узгодили у них усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала правочини за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Водночас, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. 
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. 
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 
Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 виконала взяті на себе зобов`язання на користь первісних кредиторів.
За встановленого, до ТОВ «Коллект Центр» перейшли всі права первісних кредиторів.
Згідно розрахунків заборгованості за Договором позики №75811986 від 09 липня 2021 року, відповідачці нараховано заборгованість у загальному розмірі 34 684,59 грн, у тому числі:
-заборгованість за позикою – 10 750 грн;
-заборгованість за договірними процентами – 23 737,86 грн;
-нараховано 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – 24,73 грн;
-нараховано інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання – 172 грн. 
Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, зокрема в частині нарахованих відсотків, у зв`язку з наступним.
Так, у вказаному договорі сторони правочину остаточно визначили строк користування позикою у 30 днів – з 09 липня 2021 року до 07 серпня 2021 року.
У той же час, нарахування процентів кредитор здійснював як в межах встановленого строку користування позикою, так і поза межами такого строку (зокрема з 08 серпня 2021 року до 18 грудня 2021 року).
При цьому, договір не містить умов щодо пролонгації/автопролонгації строку користування позикою.
Посилання у позові в цій частині на долучені до справи Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які містять умови щодо автоматичного продовження строку користування позикою, суд вважає безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів, що вказані Правила були доведені до відома позичальниці та підписані нею (особистим або електронним підписом), а тому, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 03 липня 2019 року у справі за № 342/180/17, їх не можна вважати частиною Договору позики №77584129 від 08 вересня 2021 року, а відповідні положення - приймати до уваги. 
Інших доказів узгодження сторонами договору позики вказаних умов матеріали справи не містять.
Тобто, за період з 08 серпня 2021 року до 18 грудня 2021 року проценти є такими, що фактично нараховані поза межами строку користування позикою. 
Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом – проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами – проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України. 
Вказане правило застосовується не тільки відносно кредитних договорів, а також до договорів позики.
Тому, нараховані за період з 08 серпня 2021 року до 18 грудня 2021 року в якості договірних проценти не підлягають стягненню.
З розрахунків заборгованості за позикою вбачається, що за період з 09 липня 2021 року до 07 серпня 2021 року, заборгованість за процентами становила 2 567,10 грн (що узгоджується з таблицею обчислення вартості кредиту, яка є частиною кредитного договору). Разом з тим, як вбачається з вказаного розрахунку, позичальниця отримала кешбек та в порядку виконання умов договору сплатила кошти, загальний розмір таких надходжень становив 3 584,34 грн. 
За встановленого, заборгованість за договором позики складається виключно із заборгованості за позикою та становить 9 732,76 грн (10 750 грн (заборгованість за позикою) + 2 567,10 грн (нараховані договірні проценти за користування позикою) – 3 584,34 грн (кешбек + надходження від позичальниці)). 
У зв`язку з цим:
-3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 27 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) становить 22,40 грн (9 732,76 грн (заборгованість за позикою) х 3%/100 / 365 (днів у році) х 28 (днів прострочення));
-інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання – (за період з 27 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) становлять 155,72 грн (9 732,76 грн (заборгованість за позикою) х 101,60 % (сукупний індекс інфляції) / 100 – 9 732,76 грн (заборгованість за позикою));
Таким чином, заборгованість за Договором позики №75811986 від 09 липня 2021 року до стягнення становить 9 910,88 грн, у тому числі:
-заборгованість за позикою – 9 732,76 грн;
-3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – 22,40 грн;
-інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання – 155,72 грн. 
Водночас, згідно розрахунків заборгованості за Договором про споживчий кредит №4067462 від 20 серпня 2021 року, відповідачці нараховано заборгованість у загальному розмірі 43 420 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом – 5 000 грн;
-заборгованість за договірними процентами (за період з 20 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року) – 38 070 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту – 350 грн.
Однак заборгованість щодо процентів не повністю узгоджується з умовами договору (в частині строку кредитування). 
Зокрема, умовами договору передбачено:
- п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2, 2.2.1-2.2.3 кредитного договору, згідно яких протягом первісного строку кредитування (з 20 серпня 2021 року до 19 вересня 2021 року) проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 0,88 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом;
- п.п. 1.6, 2.2.1-2.2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 кредитного договору, згідно яких у разі продовження позичальницею користування кредитом після закінчення первісного або пролонгованого за її бажанням строку кредитування строк кредитування щоразу збільшується на 1 день, але продовження цього строку не може перевищувати 60 днів (автопролонгація). Проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 
З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувалися первісним кредитором у повній відповідності до умов договору, з урахуванням узгоджених сторонами процентних ставок та в межах узгодженого сторонами строку кредитування, з урахуванням автоматичної пролонгації цього строку на 60 днів. Розмір заборгованості за процентами за вказаний період становить 16 320 грн, з чим суд погоджується.
Однак в подальшому ТОВ «Вердикт Капітал», як проміжний кредитор, після завершення узгодженого в кредитному договорі строку кредитування (з урахуванням автопролонгації) продовжував нараховувати позичальниці проценти. Згідно наданого розрахунку, за період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року вказаний кредитор додатково нарахував ОСОБА_1 21 750 грн в якості процентів. 
Однак вказані проценти не підлягають стягненню з урахуванням роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 (обґрунтування дивитись вище).
В іншій частині суд погоджується з нарахованою заборгованістю, яка відповідає умовам договору.
Таким чином, заборгованість за Договором про споживчий кредит №4067462 від 20 серпня 2021 року до стягнення становить 21 670 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом – 5 000 грн;
-заборгованість за договірними процентами (за період з 20 серпня 2021 року до 18 листопада 2021 року) – 16 320 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту – 350 грн.
Згідно розрахунків заборгованості за Договором позики №691848 від 03 вересня 2021 року, відповідачці нараховано заборгованість у загальному розмірі 13 673,86 грн, у тому числі:
-заборгованість за позикою – 4 000 грн;
-заборгованість за договірними процентами – 9 600 грн;
-нараховано 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання – 9,86 грн;
-нараховано інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання – 64 грн. 
Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, зокрема в частині нарахованих відсотків, у зв`язку з наступним.
Так, у вказаному договорі сторони правочину остаточно визначили строк користування позикою у 30 днів – з 03 вересня 2021 року до 03 жовтня 2021 року.
У той же час, нарахування процентів кредитор здійснював як в межах встановленого строку користування позикою, так і поза межами такого строку (зокрема з 04 жовтня 2021 року до 01 січня 2022 року).
При цьому, договір не містить умов щодо пролонгації/автопролонгації строку користування позикою.
Тобто, за період з 04 жовтня 2021 року до 01 січня 2022 року проценти є такими, що фактично нараховані поза межами строку користування позикою, а тому не підлягають стягненню (обґрунтування дивитись вище). 
З розрахунків заборгованості за позикою вбачається, що за період з 03 вересня 2021 року до 03 жовтня 2021 року, заборгованість за процентами (з урахуванням перерахунку процентів) становить 2 480 грн (з чим суд погоджується). 
В іншій частині суд погоджується з нарахованою заборгованістю.
За встановленого, заборгованість за договором позики до стягнення становить 6 553,86 грн, у тому числі:
-заборгованість за позикою – 4 000 грн;
-заборгованість за договірними процентами (за період з 03 вересня 2021 року до 03 жовтня 2021 року) – 2 480 грн;
-3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 25 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) - 9,86 грн;
-інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 25 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) – 64 грн. 
Також з відповідачки на користь позивача у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України (згідно розміру задоволених позовних вимог) слід стягнути 1 006,51 грн судового збору. 
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору від 01 липня 2024 року №01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», про надання правової допомоги, з додатком у вигляді узгоджених тарифів за надані послуги, а також документи, що містять перелік, детальний опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: надання усної консультації з вивченням документів, вартість послуги – 4 000 грн (виходячи з потраченого часу у 2 год. та вартості послуги у 2 000 грн за 1 год. роботи); підготовка пропозицій, вартість послуги – 6 000 грн (виходячи з потраченого часу у 3 год. та вартості послуги у 3 000 грн за 1 год. роботи); складання позовної заяви, вартість послуги – 15 000 грн (виходячи з потраченого часу у 5 год. та вартості послуги у 3 000 грн за 1 год роботи). 
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише ті судові витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами позики. 
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Водночас є сумнівними з точки зору їх необхідності та розумності адвокатські послуги щодо надання усної консультації у спорі незначної складності тривалістю у 2 год., підготовка пропозицій та складання позовної заяви у стандартній справі незначної складності тривалістю у 3 та 5 год. відповідно та за ставками за надані послуги у розмірі, що значно перевищують середній розмір аналогічних послуг. 
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, а тому (з урахуванням розміру задоволених позовних вимог) дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3 500 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 

Стягнути з  ОСОБА_1  (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; код ЄДРПОУ 44276926):

- заборгованість за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 09 липня 2021 року №75811986, що утворилася станом на 16 грудня 2025 року, а саме: заборгованість за позикою у розмірі 9 732 (дев`ять тисяч сімсот тридцять дві) гривні 76 копійок; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 27 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 22 (двадцять дві) гривні 40 копійок; інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 27 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 155 (сто п`ятдесят п`ять) гривень 72 копійки, а всього в загальному розмірі 9 910 (дев`ять тисяч дев`ятсот десять) гривень 88 копійок;

- заборгованість за Договором про споживчий кредит від 20 серпня 2021 року №4067462, що утворилася станом на 16 грудня 2025 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 20 серпня 2021 року до 18 листопада 2021 року) у розмірі 16 320 (шістнадцять тисяч триста двадцять) гривень 50 копійок; заборгованість за комісією з надання кредиту – 350 (триста п`ятдесят) гривень, а всього в загальному розмірі 21 670 (двадцять одна тисяча шістсот сімдесят) гривень;

- заборгованість за Договором позики (з фіксованою диференційованої процентною ставкою) від 03 вересня 2021 року №691848, що утворилася станом на 16 грудня 2025 року, а саме: заборгованість за позикою у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень; заборгованість за договірними процентами (за період з 03 вересня 2021 року до 03 жовтня 2021 року) у розмірі 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень; 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 25 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 9 (дев`ять) гривень 86 копійок; інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання (за період з 25 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року) у розмірі 64 (шістдесят чотири) гривні, а всього в загальному розмірі 6 553 (шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні 86 копійок;

- судові витрати у загальному розмірі 4 506 (чотири тисячі п`ятсот шість) гривень 51 копійка. 

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв