ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/24135/24     Головуючий І-ї інстанції – Заварза Т.В.
Провадження № 33/818/68/26      
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
08 квітня 2026 року м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання   Костенко Ю.С.
за участю захисника Кулькіна А.О. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Кулькіна А.О. на постанову судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 12 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 -

УСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, 05.12.2024 року о 18 год. 43 хв. у м. Харків, по вул. Євгенія Єніна, 28, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Drager Alkotest» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Крім того, того ж дня, 05.12.2024 року о 21 год. 07 хв. у м. Харків, по вул. Професора Отамановського, 4 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Drager Alkotest» № 7510, ARLM-0273, та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Постановою судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 12 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзізахисник Кулькін А.О. просить постанову судді скасувати як необґрунтовану та незаконну, таку, що не відповідає фактичним обставинам справи, винести нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, як і не був зупинений співробітниками поліції. Зазначає, що просто сидів на водійському сидінні після сварки з дружиною, що підтверджується і показами останньої, наданими нею у районному суді, за змістом яких саме ОСОБА_2 керувала транспортним засобом BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказує, що його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а просив надати йому можливість пройти в укриття, оскільки з 18 год. 40 хв. до 21 год. 15 хв. 05.12.2024 року тривала повітряна тривога, і саме таке його прохання було сприйняте співробітниками поліції як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку.

Крім того, відеозапис події не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не є безперервним, є неповним та складається з кількох відеофайлів, як і рапорт інспектора поліції, який не містить резолюції посадової особи, до відома якої доводилась викладена у ньому інформація.
До початку судового розгляду від захисника Кулькіна А.О. надійшло клопотання, в якому останній просить провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, мотивуючи це тим, що на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції закінчилися передбачені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення.
Мотиви суду
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводизахисника Кулькіна А.О. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП. 
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, судовим розглядом встановлено, 05.12.2024 року о 18 год. 43 хв. у м. Харків, по вул. Євгенія Єніна, 28, водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Drager Alkotest» та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ, відмовився.
Крім того, того ж дня, 05.12.2024 року о 21 год. 07 хв. у м. Харків, по вул. Професора Отамановського, 4 А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням газоаналізатору «Drager Alkotest» № 7510, ARLM-0273, та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ ОСОБА_1 відмовився
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівниками поліції складено протоколи про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №189456 та серії ЕПР1 №189511 від 05.12.2024 року.
Крім того, факт вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_1 , окрім протоколів, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом надано належної оцінки, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису із нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, які беззаперечно доводять зазначені в протоколах події та обставини правопорушень з боку водія ОСОБА_1 ;
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189456 від 05.12.2024 року, згідно якого огляд за допомогою Drager Alcotest 7510 у зв`язку з виявленими ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці) не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 05.12.2024 року о 19 год. 40 хв. до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189456 від 05.12.2024 року, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідає обстановці; огляд у КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;
- рапортом інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Шотенка О. від 05.12.2024 року щодо події з зазначенням часу, місця та обставин зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189456 від 05.12.2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 ;
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189511 від 05.12.2024 року, згідно якого огляд за допомогою Drager Alcotest 7510 ARLM-0273 у зв`язку з виявленими ознаками (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів) не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 05.12.2024 року о 21 год. 07 хв. до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189511 від 05.12.2024 року, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного уповноваженою особою патрульної служби, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння:запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів; огляд у КНП ХОР «ОКНЛ» не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;
- письмовою розпискою ОСОБА_3 від 05.12.2024 року до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №189511 від 05.12.2024 року, згідно якої вона зі згоди водія забирає авто ОСОБА_1 BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , без пошкоджень, з адреси: м.Харків, вул. Пушкінська, 93, на паркувальне місце;
- рапортом інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 4 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Решітька О. від 05.12.2024 року щодо події з зазначенням часу, місця та обставин зупинки транспортного засобу, а також підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№189511 від 05.12.2024 року за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем за обставин, викладених у протоколах про адміністративні правопорушення, а водієм спірного авто була його дружина – ОСОБА_2 , про що остання зазначила і у судовому засіданні суду першої інстанції, слід зазначити наступне.
Згідно відеозапису події, що мала місце 05.12.2024 року о 18 год. 43 хв., убачається рух автомобіля BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , який заїджає та зупиняється на території автозаправки «Сокар». Коли після зупинки до зазначеного авто підходить інспектор поліції, за кермом перебуває чоловік, особу якого було встановлено як ОСОБА_1 . Причиною зупинки автомобіля BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , стало порушення ОСОБА_4 вимог ПДР, а саме – проїзд на червоний сигнал світлофора, про що йому було повідомлено поліцейськими, продемонстровано відеозапис вчиненого правопорушення та складено постанову серії ЕНА №3611244 від 05.12.2024 року за ч.2 ст.122 КУпАП.
Аналогічні обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі серії ЕПР1 №189456, зафіксовані і у рапорті інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Шотенка О. від 05.12.2024 року. (а.с. 17)
Згідно відеозапису події, що мала місце 05.12.2024 року о 21 год. 07 хв., убачається рух автомобіля BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , який заїджає та зупиняється на території автозаправки, за кермом якого перебував чоловік, особу якого після тривалого спілкування із співробітниками поліції було встановлено як ОСОБА_1 . Спірне авто було зупинено поліцейськими на підставі п.1 ч.1 ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» за порушення водієм вимог ПДР, у зв`язку із чим щодо ОСОБА_1 було складено постанову за ч.2 ст.122 КУпАП.
Аналогічні обставини зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі серії ЕПР1 №189511, зазначені і у рапорті інспектора взводу 2 роти 1 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Решітько О. від 05.12.2024 року. (а.с. 8)
Таким чином, доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем BMW Х5, з д.н.з. НОМЕР_1 , є неспроможними та спростовуються зібраними матеріалами, зокрема, даними відеозаписів правопорушень, з яких чітко убачається, що зазначеним автомобілем у обох випадках керував саме ОСОБА_1 .
При цьому, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду щодо критичного ставлення до показів дружини ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , наданих нею безпосередньо у судовому засіданні, та згідно яких автомобілем керувала вона, а після сварки із чоловіком, забрала ключі та пішла додому, в той час як останній залишився сидіти на місці водія у нерухомому авто, оскільки вони суперечать іншим зібраним у справі доказам, у тому числі, і відеозаписам подій.
Також, після зупинки його ТЗ поліцейськими о 18 год. 43 хв. 05.12.2025 року, ОСОБА_1 жодним чином не заперечував, що автомобілем керував саме він, в той час як заперечуючи факт керування автомобілем того ж дня о 21 год. 07 хв., ОСОБА_1 не зазначав, що автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 , як і остання, яка прибула на місце події. Версія, що ТЗ керувала дружина ОСОБА_1 з`явилася лише під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Водночас, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_1 самостійно відмовився від підпису протоколів, отримання їх копій та надання власних пояснень як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті інкримінованих йому правопорушень, зокрема, і з приводу не керування ним авто.
Доводи захисника про те, що його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а просив надати йому можливість пройти в укриття, оскільки з 18 год. 40 хв. до 21 год. 15 хв. 05.12.2024 року тривала повітряна тривога, також не є слушними.
Згідно відеозапису події до протоколу серії ЕПР1 №189456 від 05.12.20254 року, під час спілкування із співробітниками поліції у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено та неодноразово запропоновано пройти огляд на місці зупинки ТЗ або у медичному закладі, на що останній, тривалий час ухиляючись від прямої відповіді на запитання інспектора поліції, запитував, навіщо це потрібно робити, пропонував якось у інший спосіб вирішити це питання, зазначаючи при цьому, що у минулому він був співробітником органів внутрішніх справ, демонструючи старе посвідчення. Не отримавши однозначної відповіді ОСОБА_1 на неодноразову пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейський повідомив, що такі його дії будуть розцінені як відмова від проходження огляду у встановленому законом порядку, та щодо нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за невиконання вимог п.2.5 ПДРУ.
Відповідно до відеозапису події до протоколу серії ЕПР1 №189511 від 05.12.2024 року, під час спілкування із співробітниками поліції у водія ОСОБА_1 також були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, про що йому було повідомлено та неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на що ОСОБА_1 знову не надавав конкретної відповіді, постійно намагався залишити місце події, штовхав поліцейського, у зв`язку із чим останнього було попереджено про можливість застосування до нього у такому випадку спецзасобів – кайданок, та викликано додатковий екіпаж поліції. Після тривалого спілкування, не отримавши однозначної відповіді водія на численні пропозиції пройти огляд, інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 , що розцінює його дії як порушення вимог п.2.5 ПДРУ, у зв`язку із чим щодо нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зважаючи на викладене та з огляду на дані наявних відеозаписів, проаналізувавши всі обставини проведення огляду, апеляційний суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_1 умисно не надавав чіткої відповіді на неодноразові запитання працівників поліції, з метою затягування передбаченого Інструкцією часу, продовж якого водій повинен пройти огляд або повинен бути доставлений до закладу охорони здоров`я для проведення огляду та відібрання біологічної середовища, тобто, поведінка ОСОБА_1 на відеозаписі вказує, що він не вимагав роз`яснення йому певних прав або особливостей процедури, повністю усвідомлював вимогу поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак не здійснював активні, свідомі та вольові дії, для надання відповіді на питання працівників поліції чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, розумів ситуацію, у якій опинився, шляхом експресивної поведінки та казуїстики намагався спотворити адміністративну процедуру та ухилитись від відповідальності.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності, оскільки під час складання протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за встановленою законом процедурою. 
Також, на противагу аргументам адвоката, ОСОБА_1 не вимагав у поліцейських пройти в укриття під час дії повітряної тривоги, а взагалі жодним чином не звертав на неї уваги, а лише просив інспекторів зайти у приміщення автозаправки, обумовлюючи це тим, що там тепліше, на що останні погодились.
При цьому, апеляційний суд звертає свою увагу, що слідувати в укриття під час повітряної тривоги є правом особи, а не її обов`язком.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 17 листопада 2025 року (справа №642/7051/23), згідно якого проведення розгляду справи в умовах оголошення сигналу «повітряна тривога» не утворює істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, за умови відсутності клопотання про відкладення судового розгляду, забезпечення відповідного рівня безпеки та дотримання процесуальних прав учасників судового процесу. 
Твердження апелянта стосовно того, що до матеріалів справи долучено компакт- диск, на якому міститься лише фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання адміністративного матеріалу порушили принцип безперервності її застосування, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, так як на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано. Розпаковка відеозапису на окремі файли на відеоносії, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, у даному випадку відеозапис не є єдиним доказом у справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами.
При цьому, відеофіксація відбувалась відкрито, про що ОСОБА_1 було одразу повідомлено співробітниками поліції, а останній не заперечував.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась з недозволеного технічного засобу чи з порушенням вимог закону в матеріалах справи немає.
Посилання апелянта на те, що рапорти інспекторів поліції, долучені до матеріалів справи, не містить резолюції посадової особи, до відому якої доводилась викладена у них інформація, є недоречними, оскільки відповідальна особа поліції при направленні матеріалів до суду не зобов`язана ставити окрему резолюцію на кожному аркуші; достатньо супровідного листа з переліком документів, хоча внутрішні інструкції можуть вимагати певних відміток на першій сторінці або титульному аркуші. Резолюція (вказівка) зазвичай ставиться на першому або супровідному документі, що ініціює справу. 
Дані, що рапорти старшого лейтенанта поліції Шотенка О. та старшого лейтенанта поліції Решітька О. складені не уповноваженими на те особами у матеріалах судового провадження також відсутні. До того ж, зазначені документи містять інформацію, яка цілком відповідає подіям, зафіксованим на відео з бодікамер поліції.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП, дії службової особи, що складала протокол та фіксувала правопорушення,може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Однак, як було встановлено, дії таких службових осіб, в порядку, передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі, у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Клопотання захисника про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції передбачених ст.38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення, задоволенню не підлягає за тих підстав, що суд першої інстанції наклав адміністративне стягнення на ОСОБА_1 в межах строків, визначених ст. 38 КУпАП, а тому апеляційний суд не має підстав для закриття провадження за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Жодних вагомих причин, які б унеможливлювали виконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР, тобто, ставили суб`єктивний фактор над суспільним, матеріали справи не містять, не надано їх було й під час апеляційного розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , тобто, ним було складено іспит на знання вимог ПДР України. За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу працівника поліції є свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст.10 КУпАП
Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушень, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників. 
Застосований районним судом до ОСОБА_1 вид та розмір адміністративного стягнення цілком відповідає вимогам ст.23,33 КУпАП, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргузахисника Кулькіна А.О. залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду м.Харкова від 12 червня 2025 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик