КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/1540/2026
справа №755/1394/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Марфіної Н.В., повне судове рішення складено 29 травня 2025 року,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У січні 2024 року ТОВ "Євро-Реконструкція" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності, з 01 липня 2014 року є суб`єктом господарювання з постачання теплової енергії. Позивач здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі й до квартири АДРЕСА_2 .
23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511).
Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, були опубліковані на офіційному веб-сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» 13 жовтня 2021 року.
Договір про надання послуг, який був передбачений чинними нормативно-правовими актами на момент виникнення заборгованості, між відповідачами та позивачем не було укладено, а також заява-приєднання до умов індивідуальних типових договорів споживачами послуг та мешканцями вказаної квартири з метою їх ідентифікації до ТОВ «Євро-Реконструкція» не надавалася.
Згідно даних реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , значиться зареєстрованим місце постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно вказані особи є споживачами комунальних послуг, що надаються до квартири.
За вказаним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , обліковується два особових рахунки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , що закріплені за ОСОБА_1 та членами його родини.
Вказує, що відповідачі своєчасно (о/р НОМЕР_1 ) з січня 2016 року та (о/р НОМЕР_2 ) з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, а також (о/р НОМЕР_1 ) з січня 2016 року та (о/р НОМЕР_2 ) з січня 2016 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 грудня 2023 року у розмірі 131 882,62 гривень (57 679,00 грн + 74 203,62 грн), з яких заборгованість з централізованого опалення становить 57 679,00 гривень (17 749,55 грн + 39 930,15 грн) та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання становить 74 203,62 грн (44 163,07 грн + 30 040,55 грн).
У зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання із відповідачів на підставі статті 625 ЦК України підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 28 922,85 гривень та 3% річних у розмірі 8 445,93 грн.
Загальний розмір заборгованості становить 169 521,40 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "Євро-Реконструкція" заборгованість за отримані послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води у розмірі 131 882,62 гривень, інфляційні втрати у розмірі 28 922,85 гривень та 3% річних у розмірі 8 445,93 гривень. Стягнути судові витрати.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 12 березня 2017 року до листопада 2023 року в сумі 38 453,03 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 13 990,10 грн, три проценти річних в сумі 4 260,93 грн, а всього 44 876,55 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору по 401,43 грн з кожного.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції застосував позовну давність до позовних вимог, пред`явлених до 12 березня 2017 року.
Суд зазначив, що відповідачі за період з 2014 року до січня 2024 року послуг з надання гарячої води не отримували, що підтверджується даними показників лічильника гарячої води станом на 2014 рік, які зафіксовані в свідоцтві про повірку від 28 грудня 2020 року, а також в свідоцтві про повірку від 26 квітня 2024 року. Відтак суд зробив висновок про відсутність підстав для стягнення заборгованості за гаряче водопостачання.
Щодо вимог про стягнення заборгованості за централізоване опалення, суд вказав, що ТОВ «Євро-реконструкція» правомірно пред`явлено вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 38 453,03 грн відповідно до частки власності у квартири (2/3).
На підставі статті 625 ЦК України суд стягнув інфляційну складову боргу у розмірі 13 990,10 грн, та три проценти річних в сумі 4 260,93 грн.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "Євро-Реконструкція" подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на помилковість висновків суду першої інстанції.
Вказує, що будинок АДРЕСА_1 не обладнаний загальнобудинковим лічильником гарячої води. Квартира АДРЕСА_4 обліковується у ТОВ "Євро-реконструкція" як така, що не обладнана індивідуальним (розподільним) засобом обліку гарячої води. Відтак, ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює нарахування за нормами споживання на кількість зареєстрованих осіб. Відповідачі не зверталися до товариства із заявою про прийняття лічильника на облік чи з документами про його встановлення та повірку. Копії акта опломбування немає. Звертає увагу, що з липня 2014 року позивач надсилав квитанції з розрахунками та інформацією про порядок подання показань, однак відповідачі жодних заперечень не заявляли, фактично визнаючи споживання послуг.
Згідно з Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 270 від 12 жовтня 2018 року, індивідуальний лічильник підлягає опломбуванню та прийняттю на облік виконавцем. До моменту складання відповідного акту показання такого приладу не є підставою для розрахунків. Закон не дозволяє проводити нарахування за неповіреним або не прийнятим на облік лічильником. Відповідачі не довели факт подання заяви чи проходження цієї процедури, отже розрахунок позивача за нормами споживання є правомірним. Висновок суду першої інстанції про відсутність споживання гарячої води є помилковим.
Щодо стягнення заборгованості за надані послуги пропорційно до частки у праві власності вказує, що відповідачі зареєстровані у квартирі, тому є споживачами комунальних послуг і належними боржниками. Власником 2/3 часток квартири є ОСОБА_3 , який також несе відповідальність як індивідуальний споживач за статтею 1, 9 Закону «Про житлово-комунальні послуги». Усі зареєстровані особи несуть солідарну відповідальність за оплату спожитих послуг. Позивач мав право звернутися з вимогою до будь-кого чи всіх боржників разом, а сплата одним із них припиняє обов`язок решти. Таким чином, ТОВ «Євро-Реконструкція» обґрунтовано заявило вимогу про солідарне стягнення заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на постанови Київського апеляційного суду у справах № 753/2151/22, №755/7138/22, №755/3072/23 .
Мотивуючи наведеним, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 31 листопада 2023 року у розмірі 118 649,47 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 21 417,55 гри, 3 % річних у розмірі 6 127,21 грн, судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 3 028,00 грн. а також судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 542,00 грн.
4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
01 березня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Хомляк О.Р., яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на апеляційну скаргу.
Вказує на безпідставність поданої апеляційної скарги.
Щодо строків позовної давності зазначає, що позов подано в січні 2024 року, тому вимоги за період до березня 2020 року пред`явлено із пропуском трирічного строку, встановленого статтею 257 ЦК України.
З посиланням на пункти 12 і 19 Прикінцевих положень ЦК України вказує, що на час дії карантину і воєнного стану перебіг строків зупиняється, однак ці положення не відновлюють строків, які спливли. На момент запровадження карантину трирічна позовна давність щодо вимог за 2017-2020 роки вже минула, тому в цій частині позов підлягає відхиленню у зв`язку із пропуском позовної давності. Позивач не надав доказів поважності пропуску строку.
Звертає увагу, що відповідно до статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та частини 4 статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" саме виконавець зобов`язаний контролювати технічний стан, повірку та зняття показників засобів обліку. У матеріалах справи відсутні докази, що ТОВ "Євро-Реконструкція" виконувало цей обов`язок або здійснювало контроль міжповіркових інтервалів. Відтак нарахування, зроблені без фактичних показань лічильників, є безпідставними.
Вказує, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 24 000,00 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року скасувати , ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні представниця позивача ТОВ "Євро-Реконструкція" - Кравченко О.П. підтримала подану апеляційну скаргу, просила суд її задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомляли. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці ТОВ "Євро-Реконструкція" - Кравченко О.П., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
Згідно пункту 1.1 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" створене учасниками та здійснює свою діяльність на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про товариство з обмеженою відповідальністю» та інших нормативних актів, чинних на території України, а також цього статуту.
Згідно пункту 3.1 Статуту Товариство здійснює господарську діяльність з метою задоволення суспільних потреб у продукції, роботах та послугах, а також отримання прибутку і реалізації на основі одержаного прибутку соціальних та економічних інтересів учасників та членів трудового колективу Товариства.
Основні види господарської діяльності Товариства визначені пунктом 3.3. Статуту, зокрема, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (том 1 а.с. 15-17, 103-105).
На підставі рішення №198 від 01 червня 2012 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" видано ліценцію. Вид господарської діяльності - постачання теплової енергії (том 1 а.с. 18, 106).
З даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №375483304 від 23 квітня 2024 року убачається, що 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування №472 від 26 квітня 2017 року;1/3 частки квартири належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування №1389 від 29 грудня 2016 року (том 1 а.с. 143-145).
Згідно даних розрахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_3 значиться заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01 грудня 2023 року за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії з січня 2016 року в сумі 17 749,55 грн, та за отримані послуги з постачання гарячого водопостачання у розмірі з січня 2016 року у розмірі 44 163,07 грн (том 1 а.с. 89-90, 93-94).
Згідно даних розрахунку заборгованості, за адресою: АДРЕСА_3 значиться заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_2 станом на 01 грудня 2023 року за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії з січня 2016 року у розмірі 39 930,15 грн, та з постачання гарячого водопостачання з січня 2016 року у розмірі 30 040,55 грн (том 1 а.с. 91-92, 95-96).
З даних витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих / знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_3 за період з 30 січня 2017 року по 21 листопада 2023 року №102751777 убачається, що ОСОБА_1 зареєстрований у вказаному житловому приміщенні з 22 січня 2009 року; ОСОБА_2 зареєстрована з 03 липня 2010 року (том 1 а.с. 97).
Відповідно до даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №2990/4598 убачається, що 28 грудня 2020 року проведено повірку лічильника холодної та гарячої води ЛК-15Г №4332696 (том 1 а.с. 178).
Відповідно до даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №2990/4597 убачається, що 28 грудня 2020 року проведено повірку лічильника холодної та гарячої води ЛК-15Х №4402148 (том 1 а.с. 179).
Відповідно до даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-02106240424003 від 26 квітня 2024 року убачається, що 26 квітня 2024 року проведено повірку лічильника №4332696. Свідоцтво чинне до 24 квітня 2028 року (том 1 а.с. 212 г).
Відповідно до даних свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-02106240424004 від 26 квітня 2024 року убачається, що 26 квітня 2024 року проведено повірку лічильника №4402148. Свідоцтво чинне до 24 квітня 2028 року (том 1 а.с. 212 д).
Згідно даних розрахунку суми боргу за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії станом на 01 грудня 2023 року за період з 12 березня 2017 року по 30 листопада 2023 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 обліковується заборгованість за постачання теплової енергії 14 681,43 гривень, за гаряче водопостачання 43 815,87 гривень (том 1 а.с. 224-230).
Згідно даних розрахунку суми боргу за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії станом на 01 грудня 2023 року за період з 12 березня 2017 року по 30 листопада 2023 року убачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_2 обліковується заборгованість за постачання теплової енергії 30 668,61 гривень, за гаряче водопостачання 29 483,56 гривень (том 1 а.с. 231-237).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII унормовано, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період (січень 2016 року - січень 2024 року) по 02 лютого 2022 року були врегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила №630). З 02 лютого 2022 року відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690.
Враховуючи викладене, апеляційний суд уважає, що відповідачі у справі у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII є споживачами послуг, відтак зобов`язані сплачувати отримані фактично послуги та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Згідно статей 526, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом установлено, що відповідачі зареєстровані та фактично проживають у квартирі, до якої позивачем безперервно надавалися послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому є належними споживачами таких послуг.
Відсутність укладеного у письмовій формі договору не звільняє відповідачів від обов`язку оплати фактично отриманих послуг, оскільки відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК України правовідносини сторін виникли на підставі публічного договору приєднання, умови якого були належним чином оприлюднені позивачем.
Колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо не споживання відповідачами послуг із гарячого водопостачання, прийнявши до уваги показники лічильника.
Згідно частини 4 статті 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, до відповідного вузла обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня недопуску виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12 жовтня 2018 року № 270, вузол розподільного обліку / прилад - розподілювач теплової енергії, встановлений у приміщенні будівлі, приймається на абонентський облік виконавцем відповідної комунальної послуги або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами протягом 14 календарних днів з дня надходження відповідного звернення від власника (співвласників) будівлі (для приміщення у будівлі, яке не є самостійним об`єктом нерухомого майна) або власника відповідного приміщення (якщо окреме приміщення у будівлі є самостійним об`єктом нерухомого майна) (далі - Порядок №270)
Згідно пункту 3 розділу ІІІ Порядку №270 виконавець відповідної комунальної послуги або визначена власником (співвласниками) інша особа, яка здійснює розподіл обсягів комунальних послуг між споживачами, протягом 5 календарних днів з дня отримання повідомлення призначає дату і час огляду й опломбування вузла обліку та повідомляє про них власнику приміщення, будівлі або його представнику.
Аналіз наведених пунктів Порядку №270 дозволяє зробити висновок, що індивідуальний лічильник підлягає обов`язковому прийняттю на абонентський облік виконавцем, а до моменту такого прийняття його показання не можуть використовуватись для розрахунків.
Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу того, що лічильник гарячої води був прийнятий на абонентський облік, опломбований виконавцем послуг, введений в експлуатацію у встановленому законом порядку, а споживачами у спірний період передавались показники цих лічильників.
За наведених обставин позивач правомірно здійснював нарахування плати за нормами споживання як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку.
Щодо солідарного зобов`язання відповідачів у цій справі, колегія суддів зазначає про таке.
Факт реєстрації та проживання відповідачів у квартирі за адресою надання житлово-комунальної послуги підтверджений матеріалами справи та відповідачами не заперечується.
Враховуючи факт реєстрації відповідачів у квартирі АДРЕСА_4 , апеляційний суд уважає, що відповідачі у справі у розумінні положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VIII є споживачами послуг, відтак солідарно відповідають за обов`язок сплати отриманих послуг.
Колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо пропуску позовної давності із березня 2020 року з огляду на таке.
Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно зі статтею 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.
Водночас, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (у редакції Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року) встановлено, що на час дії карантину, запровадженого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), перебіг строків, визначених, зокрема, статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, зупиняється.
Карантин на всій території України було запроваджено постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року, і його дію неодноразово продовжували, а остаточно скасовано лише з 30 червня 2023 року.
Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, введеним Законом України №2120-IX від 15 березня 2022 року, встановлено, що на період дії в Україні воєнного стану перебіг строків позовної давності також зупиняється.
Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 та діє на момент розгляду справи.
Таким чином, перебіг строку позовної давності щодо вимог позивача був двічі зупинений у силу прямої вказівки закону, а саме з 12 березня 2020 року - у зв`язку із запровадженням карантину, з 24 лютого 2022 року - у зв`язку із введенням воєнного стану.
Доводи відповідачки про те, що зазначені положення не поширюються на вже спливли строки, не приймаються судом, оскільки на момент запровадження карантину (12 березня 2020 року) трирічна позовна давність щодо вимог за березень 2017 року не сплила, адже її перебіг мав завершитися лише 12 березня 2020 року.
За установлених обставин, позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» за період з 12 березня 2017 року заявлені в межах строку позовної давності, тому підстави для застосування наслідків її спливу відсутні.
Щодо вимог позову про стягнення заборгованості за період з січня 2016 року по 12 березня 2017 року суд першої інстанції вказав на пропуск позовної давності, згідно доводів апеляційної скарги позивач визнав наведене та просив стягнути заборгованість , нараховану в межах позовної давності.
Посилання відповідача на статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтю 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та статтю 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» апеляційний суд уважає безпідставними.
Обов`язок контролю технічного стану та повірки приладів обліку не звільняє споживача від обов`язку забезпечити прийняття лічильника на абонентський облік, а також не створює для виконавця послуг обов`язку автоматично враховувати показники не прийнятих на облік приладів. Окрім того, відповідачем не надано даних про те, що показники лічильника регулярно передавались надавачу послуг.
Щодо прохальної частини відзиву відповідача про скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року та ухвалення нового судове рішення про відмову у задоволенні позову, колегія суддів зазначає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах вимог апеляційної скарги, проти відповідачем апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції не подавалась.
За установлених обставин, колегія суддів погоджується із доводами, викладеними скаржником в апеляційній скарзі та уважає, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року слід скасувати як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову та стягнути із відповідачів на користь позивача заборгованість за отримані послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води у розмірі 118 649,47 гривень, інфляційні втрати у розмірі 21 417,55 гривень та 3% річних у розмірі 6 127,21 гривень.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Установлено, що за подачу позовної заяви ТОВ "Євро-Реконструкція" сплачено 3 028 гривень, за подачу апеляційної скарги - 4 542,00 гривень.
Ураховуючи те, що за результатом розгляду апеляційної скарги вимоги позову задоволено на 86,4% (146 194,23 гривень х 100% / 169 251,40 гривень), із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, слід стягнути з кожного по 1 308,10 гривень (3 028 гривень х 86,4% / 2), на відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції - з кожного по 2 271,00 гривень.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" заборгованість за отримані послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послугу постачання гарячої води у розмірі 118 649,47 гривень, інфляційні втрати у розмірі 21 417,55 гривень та 3% річних у розмірі 6 127,21 гривень.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді першої інстанції, по 1 308,10 гривень з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на відшкодування судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору в суді апеляційної інстанції, по 2 271,00 гривень з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова