Справа № 164/287/26 
п/с 1-кп/164/157/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання  ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в селищі Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026035540000004 від 03 січня 2026 року, про обвинувачення: 

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Яблунька Маневицького району Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, працюючого водієм автобуса в ТОВ «Трансденіром», не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4  будучи попередньо притягнутий 23.10.2025 Маневицьким районним судом Волинської області до адміністративної відповідальності за вчинення 13.10.2025 домашнього насильства за ч. 1 ст. 173-2, Кодексу України про адміністративне правопорушення, всупереч вимог ст. 28 Конституції України та Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 18 грудня 2025 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та свідомо бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних стосунків із колишньою дружиною ОСОБА_6 (у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») наніс останній один удар кулаком правої руки в лобну ділянку обличчя.
Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми центрального відділу лобної ділянки обличчя.
За ступенем тяжкості підшкірна гематома центрального відділу лобної ділянки обличчя належить до категорії легких тілесних ушкоджень.
Окрім цього, 02 січня 2026 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи в одній із кімнат житлового будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, 3 метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та свідомо бажаючи їх настання, в ході словесного конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних стосунків із колишньою дружиною ОСОБА_6 (у розумінні п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству») наніс останній десять ударів кулаками обох рук в різні ділянки тіла та один удар дерев`яною палицею у верхню третину лівого плеча.
Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: садно заднього відділу правої тім`яно-скроневої ділянки волосистої частини голови; слабо виражена підшкірна гематома обох повік лівого ока; підшкірний крововилив спинки і обох скатів носу з переходом на медіальні кути обох параорбітальних ділянок обличчя, закритий злам кісток носу; підшкірні крововиливи лівої половини лобної ділянки обличчя, правої суборбітально-виличної ділянки обличчя, верхньо-правого (3шт.) і верхньо-лівого відділів передньої поверхні грудної клітки, латеральної поверхні третини лівого плеча (2 шт).
За ступенем тяжкості закритий злам кісток носу належить до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; решта тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_6 , як кожне окремо, так й увесь їх перелік, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказані протиправні дії ОСОБА_4 , викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку та призвели до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи.
Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується в умисному, систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних та психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.
25 лютого 2026 року між потерпілою ОСОБА_6  та обвинуваченим ОСОБА_4  укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України. Згідно з умовами угоди про примирення, сторони угоди дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторони узгодили, що при затвердженні угоди обвинуваченому ОСОБА_4  буде призначено покарання за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 обмежувальний захід у виді направления для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.
В угоді зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_4  обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.
Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4  визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, а кримінальне провадження проводиться в формі приватного обвинувачення. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст. 126-1 КК України та загальним засадам призначення покарання.
При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та повністю підтвердив обставини його вчинення, а також погодився з обставинами, які пом`якшують покарання – щире каяття, донат на ЗСУ в сумі 3 000 гривень та відсутністю обтягуючих обставин. Обвинувачений ОСОБА_4  зазначив, що примирився із потерпілою, щиро покаявся, та надав згоду на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання, просить суд угоду затвердити.
Також, суд бере до уваги і визнає як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - здійснення останнім перерахування коштів у сумі 3000 (три тисячі) гривень на банківський рахунок НОМЕР_1 окремої механізованої бригади (ВЧ НОМЕР_2 ).
Захисник ОСОБА_5  в підготовчому судовому засіданні, просив затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.
Потерпіла ОСОБА_6  в підготовчому судовому засіданні пояснила, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, просить суд угоду затвердити.
Представник потерпілої ОСОБА_7 просив угоду затвердити.
Прокурор не заперечувала проти затвердження угоди про примирення.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ст. 126-1 КК України.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, підстави для відмови в затвердженні угоди, передбачені ч.ч. 6, 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення та характеристиці особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, про те позитивно характеризується за місцем праці, суд вважає, що вказане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4  та попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.
Витрати на залучення експертів відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 371, 373, 374, 376, 468, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 25.02.2026 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 про примирення у кримінальному провадженні № 12026035540000004 від 03 січня 2026 року внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 
Застосувати до засудженого ОСОБА_4 обмежувальний захід, який стосується осіб, які вчинили домашнє насильство, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України у виді направлення обвинуваченого ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Маневицький районний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Маневицького районного суду 
Волинської області ОСОБА_1