ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/3230/24  Номер провадження 33/814/42/26	Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік Ю. М.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 03 вересня 2024 року о 22 годині 33 хвилини по вул. Полтавський Шлях, 11-А в м. Глобине в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
В апеляційній скарзі особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить скасувати постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року та закрити провадження у справі щодо нього у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що: постанова місцевого суду прийнята з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам провадження, суд першої інстанції в порушення вимог законодавства допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення, всебічно й належним чином не з`ясувавши всіх обставин події у справі, розглянув справу поверхово, оскільки викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки про наявність у його ( ОСОБА_1 ) діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, й не відповідають фактичним обставинам справи.
Водночас ОСОБА_1 в апеляційній скаргі просить поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеної вище постанови як такий, що був пропущений із поважних причин.
Адвокати Турчак М.В., Максименко Ю.П. та Губина А.Ю. проіфнормували суд апеляційної інстанції про припинення здійснення ними представництва ОСОБА_1 у даній справі про адміністративне правопорушення.
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату, час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, повідомив апеляційний суд про те, що адвокати наразі не представляють його інтереси та ним здійснюється захист самостійно, просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, що підтверджується телефонограмою, складеною секретарем судового засідання, та довідкою про доставку повідомлення щодо місця, дати й часу апеляційного розгляду за належним йому номером мобільного телефону.
Суд апеляційної інстанції вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апелянта та дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Разом з тим, строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
З матеріалів справи вбачається, що 04 грудня 2024 року місцевим судом прийнято постанову щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Розгляд справи в суді першої інстанції здійснювався без участі ОСОБА_1 .
Даних, які би свідчили про отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови чи його ознайомлення з мотивами цього судового рішення в межах строку апеляційного оскарження, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Разом з цим, необізнаність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом спливу строку на апеляційне оскарження із суттю та мотивами прийнятого судового рішення є об`єктивною перешкодою для своєчасного подання апеляційної скарги.
27 грудня 2024 року ОСОБА_1 поштою подав апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, що підтверджується вхідною відміткою АТ "Укрпошта".
Отже, зважаючи на хронологію обставин у даному провадженні, враховуючи викладене вище, те, що ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою протягом строку, об`єктивно розумного та необхідного для складання процесуального документу, зважаючи на те, що протягом строку апеляційного оскарження ОСОБА_1 не був ознайомлений із суттю та мотивами постанови суду першої інстанції, що істотно вплинуло на тривалість реалізації права апеляційного оскарження для ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду має бути поновлений особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, як такий, що пропущений із поважних причин.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №107219 03 вересня 2024 року о 22 годині 33 хвилини водій ОСОБА_1 по вул. Полтавський Шлях, 11-А в м. Глобине в порушення вимог п.2.5 ПДР України керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, координації рухів, та відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння у встановленому законодавством порядку (а.с.1).
Наведені вище обставини об`єктивно підтверджуються даними 
відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено те, що 03 вересня 2024 року приблизно о 22 годині 33 хвилини по вул. Полтавський Шлях, 11-А в м. Глобине Кременчуцького р-ну Полтавської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21061», н.з. НОМЕР_1 , і був зупинений поліцією. При цьому, сам ОСОБА_1 підтвердив вживання ним алкоголю (2 келихів пива) безпосередньо перед виконанням функцій водія. На місці події поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану, зокрема, у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, про що повідомлено ОСОБА_1 . Однак ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліції категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку: як на місці зупинки з використанням спеціального технічного засобу (алкотестера «Драгер»), який здійснюється поліцейським, так і в найближчому медичному закладі, словесно та своєю поведінкою, умисно тривалий час ухиляючись від вимог поліції щодо проходження вказаного вище огляду. при цьому, чітко розуміючи й усвідомлюючи зміст вказаних вимог поліції. Поведінка та дії ОСОБА_1 не викликають сумніву в тому, що його позиція полягала в умисній і цілеспрямованій відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 : що за вчинення вказаних вище дій (відмова особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавстом порядку) передбачено складання протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП; його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.7).
Отже, наведені вище докази безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів не встановлено.
Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження.
Згідно з даними довідки ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП у Полтавській області ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія серії НОМЕР_2 (а.с.6).
Ураховуючи наведене вище, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП правильно наклав на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Постанова місцевого суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які би ставили під сумнів висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності за цією нормою закону, не встановлено.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Глобинського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року щодо  ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року щодо  ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду  О.М. Корсун