ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року місто Київ.
Справа 366/3922/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6583/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Желепи О.В.,
суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справуза апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 12 грудня 2025 року (постановлено у складі судді Мовчан В.В.)
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання рішення таким, що прийнято з порушенням вимог закону та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язання поновити запис про місце реєстрації

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (далі -позивач) звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про визнання рішення таким, що прийнято з порушенням і зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язання поновити запис про місце реєстрації.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для:
1)Визнання таким, що прийнято з порушенням вимог ч. 3, ч. 12 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» рішення адміністратора Центру надання адміністративних послуг Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 29.04.2025 року про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2)Зобов?язання Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області, в складі якої діє виконавчий орган Центр надання адміністративних послуг розглянути в порядку визначеному законом, питання щодо скасування рішень адміністратора Центру надання адміністративних послуг Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області від 29.04.2025 року про зняття з зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як таких, що прийняті з порушенням ч. 3, ч. 12 ст. 18 Закону України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні;
3)Поновлення відомостей щодо задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: будинок номер АДРЕСА_1 .
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 12 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження.
Не погоджуючись з ухвалою представник позивача через систему «Електронний суд» 2 січня 2026 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постановляючи дану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивачем заявлено вимогу про визнання таким, що прийнято з порушенням законодавства рішення про зняття з зареєстрованого місця реєстрації та зобов`язання Іванківську селищну раду вчинити певні дії, як суб`єкта владних повноважень.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що позовна заява була подана в порядку цивільного судочинства про захистом житлових прав, що порушені внаслідок неправомірних дій відповідача, ОСОБА_3 , яка чинить перешкоди позивачу і фактично не надає йому доступ до спірного будинку, незважаючи на те, що позивач з 11.06.2010 року зареєстрований за даним місцем свого постійного проживання в будинку, який набутий в період їх шлюбу та відповідно належить йому разом із відповідачем на праві спільної сумісної власності. Відповідач подала заяву про зняття позивача з реєстрації за місцем проживання до третьої особи (Іванківської селищної ради) без його згоди та за відсутності підстав визначених ст. 405 ЦК України, порушуючи права позивача, як співвласника не лише на власність, а й на житло. Третя особа задовольняючи заяву відповідача, не перевірила факт спільної власності на вказаний будинок позивача, як орган уповноважений здійснювати реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання, а відповідач не повідомив про це.
Посилаючись на висновки Верховного Суду, вказує, що такі спори (щодо позбавлення права користування житловим будинком та зняттям з реєстраційного обліку) є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 березня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.
У судовому засіданні представник позивача Китаєв І.Ю. підтримав доводи апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їхнього виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їхніх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Отже під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
У порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.
Як зазначено в правій позиції Верховного Суду в постанові від 27 липня 2023 року у справі № 420/13945/22 (адміністративне провадження №К/990/4537/23), у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття з такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання в належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі суб`єкта владних повноважень як відповідача.
Така ж правова позиція була неодноразово висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 16 травня 2018 року (справа № 337/2535/2017), від 10 квітня 2019 року (справа № 826/3620/17), від 04 грудня 2019 року (справа № 820/212/18), від 19 лютого 2020 року (справа № 161/20662/18), у яких зроблено висновок, що позовні вимоги про визнання незаконною та скасування (зняття) з реєстрації місця проживання не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 521/6739/11 (провадження № 61-13266ск21) зазначено, що спір про визнання незаконним та скасування реєстраційного запису або рішення державного реєстратора про зняття особи з реєстрації місця може розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на житло іншою особою. Належним відповідачем у такому спорі є особа, за заявою якого позивача було знято з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні та його власник на момент розгляду справи, за рахунок якого можливо задовольнити таку позовну вимогу. Органи реєстрації, що забезпечують формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи, або його посадові особі, не можуть виступати належними відповідачами у такому спорі. Такий орган лише зобов`язаний виконати відповідне рішення суду незалежно від того, чи був цей орган залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 489/3691/20.
Однак, вищевказані правові висновки Верховного Суду залишились поза увагою суду першої інстанції.
Зі справи вбачається, що позивач незгоден зі зняттям його з реєстраційного обліку за адресою: будинок номер АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_3 , тобто спір стосується права користування житловим приміщенням, відповідно має приватно-правовий характер. Тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права дійшов помилкового висновку про відмову у відкриті провадження.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно п.п. 4. ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити. 
Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 12 грудня 2025 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 23 квітня 2026 року.

Головуючий О.В. Желепа 

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова