КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

апеляційне провадження №22-ц/824/5492/2026
справа №758/12507/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Желепи О.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Сорокою Марією Володимирівною, на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року, постановлену під головуванням судді Ковбасюк О.О., повну ухвалу складено 18 листопада 2025 року,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановив:
1. Рух справи в суді першої інстанції та короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
У жовтні 2024 року до суду звернулась ОСОБА_2 із позовом про поділ майна подружжя. 
У січні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 із зустрічним позовом про поділ майна та стягнення грошової компенсації вартості частки майна.
В листопаді 2025 року представником відповідача - адвокатом Сорокою М.В, подано клопотання, в якому просить поновити строк для подання доказів у справі та долучити їх до матеріалів справи, дослідити подані докази у судовому засіданні (том 8 а.с.16-26).
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів. Відмовлено у долученні до матеріалів справи в якості доказу рецензії на звіт про оцінку майна, складеної 31.10.2025 року рецензентом ОСОБА_3 .
Відмовивши представнику відповідача у поновленні процесуального строку для подання доказів, суд першої інстанції зазначив, що сторона відповідача мала можливість подати докази на підтвердження своєї позиції у межах строку, визначеного на подачу відзиву / зустрічної позовної заяв з огляду на те, що спірне майно зареєстроване на праві спільної часткової власності за обома сторонами, відтак обидві сторони мають однакові можливості щодо подання доказів щодо такого майна, а доводи відповідача про створення позивачкою перешкод у доступі до спірної квартири суд визнав неспроможними.
2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, адвокатом Сорокою М.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, формальний характер оцінки судом доводів клопотання про долучення доказів.
Вказує, що представником відповідача у судовому засіданні 28 травня 2025 року усно заявлено клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи. Усне клопотання представника судом залишилось не вирішеним, оскільки суд зосередився на вирішенні інших процесуальних питань, у тому числі, що прийняття зустрічного позову. 
Надалі стороною відповідача подано відповідне клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи у письмовій формі, у задоволенні якого ухвалою суду від 26 вересня 2025 року відмовлено.
Стверджує, що належним способом захисту у цій справі було б саме проведення незалежної судової експертизи, проте у задоволенні такого клопотання суд відмовив, мотивувавши відмову достатньою кількістю доказів у матеріалах справи для правильного вирішення спору. Уважає, що судом передчасно на стадії підготовчого судового засідання зроблено висновок про достатність доказової бази у справі.
Оскільки відповідачу відмовлено у задоволенні клопотання про проведення експертизи, виникла необхідність доказування позиції через визнання звіту про оцінку майна від 23.09.2024 року недопустимим доказом у спосіб подання Рецензії на звіт про оцінку майна Вих.№ AR251027-01R від 31 жовтня 2025 року.
Зазначає, що сторона відповідача має сталу позицію щодо незгоди із наведеною позивачем оцінкою спірного майна, яка прослідковується протягом усього часу розгляду справи судом першої інстанції.
Вказує, що рецензія класифікує спірний звіт як такий, що не в повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, має значні недоліки, які вплинули на достовірність визначеної вартості об`єкта, і може бути використаний лише після усунення зазначених порушень.
Подання клопотання про долучення рецензії на звіт про оцінку майна на стадії підготовчого провадження узгоджується із завданнями цієї стадії судового процесу та відповідачем належно обґрунтовано необхідність поновлення процесуального строку на подання рецензії у зв`язку із відмовою суду у призначенні експертизи за клопотанням відповідача. 
Посилається на створення позивачкою перешкод у фактичному доступі до спірної квартири, що перешкоджало своєчасному отриманню відповідачем вихідних даних для оцінки спірного майна.
Зазначає, що сторона позивачки, заперечуючи проти експертизи, вказала, що єдиним способом перевірки достовірності звіту про оцінку майна у разі незгоди є рецензія.
Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити клопотання про долучення до матеріалів справи Рецензії на звіт про оцінку майна Вих.№ AR251027-01R від 31 жовтня 2025 року.
3. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.
27 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 - адвоката Сороки М.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
Вказує на грубе порушення відповідачем процесуальних строків подачі доказів до суду протягом розгляду справи в суді першої інстанції. 
Зазначає, що не може бути підставою для поновлення процесуального строку необізнаність сторони відповідача або невикористання механізму рецензування звіту про оцінку майна як законного права заперечувати проти звіту про оцінку майна у формі рецензії.
Стверджує, що сторона відповідача намагається поданням рецензії компенсувати власну процесуальну пасивність щодо невчасного заперечення проти позиції позивачки.
Заперечує проти доводів відповідача щодо створення позивачкою останньому перешкод у доступі до спірної квартири як таких, що не підтверджені жодними доказами. Вказує, що відповідач мав безперешкодний доступ до квартири у листопаді - грудні 2025 року, що підтверджує долученими до відзиву фотознімками.
Надає рецензію від 10 листопада 2025 року, виконану на замовлення позивачки, щодо допустимості поданого із первісним позовом звіту про оцінку майна як доказ на заперечення проти рецензії Вих.№ AR251027-01R від 31 жовтня 2025 року.
Мотивуючи наведеним, просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду залишити без змін.
4. Позиція учасників справи.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.
5. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
6. Фактичні обставини справи, установлені судом.
У жовтні 2024 року до суду звернулась ОСОБА_2 із позовом про поділ майна подружжя. 
Згідно даних Звіту про оцінку майна квартири, долученого до позову, ринкова вартість 2-х кімнатної квартири, загальна площа 66,00 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 , становить 5 340 000 грн станом на 23 вересня 2024 року (том 1 а.с.180-201).
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче судове засідання на 14 січня 2025 року.
У січні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 із зустрічним позовом про поділ майна та стягнення грошової компенсації вартості частки майна.
У зустрічному позові зазначено, що відповідно до висновку про оцінку майна від 27 листопада 2024 року, наданого відповідачем, ринкова вартість квартири становить 6 859 500 грн, тоді як документами, поданими позивачкою, ринкова вартість квартири становить 5 340 000 грн, тобто убачається різниця у 1 519 500 грн або 22 % від ринкової вартості (том 7 а.с.58).
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 28 травня 2025 року зустрічний позов залишено без руху.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 21 серпня 2025 року прийнято зустрічну позовну заяву, подану в червні 2025 року у новій редакції, та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. У справі призначено підготовче судове засідання на 30 вересня 2025 року.
В підготовчому судовому засіданні 28 травня 2025 року представником відповідача заявлено клопотання про призначення експертизи (том 7 а.с.5-9) 
У вересні 2025 року представником відповідача подано клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи спірної квартири (том 7 а.с.166-175).
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення оціночно-будівельної експертизи спірної квартири.
В листопаді 2025 року представником відповідача подано клопотання про долучення доказів, а саме Рецензії на звіт про оцінку майна Вих.№ AR251027-01R від 31 жовтня 2025 року, у якому одночасно просить поновити строку на подання такого доказу (том 8 а.с.16-26).
Клопотання мотивовано тим, що за час перебування у шлюбі подружжям набуто у власність майно, зокрема, квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачкою суду надано звіт про оцінку майна, з якого убачається, що вартість спірної квартири становить 5 340 000 грн.
Натомість, в консультативному висновку про оцінку майна, наданому відповідачем, ринкова вартість зазначеної квартири становить 6 859 500 грн.
З посиланням на те, що наявна значна різниця у вартості спірного майна у розмірі 1 519 500 грн, пов`язана із проведенням в квартирі ремонту, відповідачем заявлено клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи з метою установлення реальної вартості квартири, у задоволенні якого ухвалою суду від 26 вересня 2025 року відмовлено. 
Відповідач зазначає, що позивачка в своїх запереченнях щодо експертизи посилалась на відсутність підстав для проведення експертизи, вказала, що єдиним способом перевірки достовірності звіту про оцінку майна у разі незгоди є рецензія.
Відповідач на підтвердження своїх доводів щодо вартості спірного нерухомого майна долучає Рецензію на звіт про оцінку майна Вих.№ AR251027-01R від 31 жовтня 2025 року. 
Одночасно просить поновити строк на подання вказаного доказу з огляду на те, що рецензію отримано після відмови суду у задоволенні клопотання про призначення експертизи та озвучення позивачкою позиції щодо способу перевірки звіту про оцінку майна.
Мотивуючи наведеним, просив суд першої інстанції поновити строк на подання доказів у справі, визнати подані докази належними та дослідити їх у судовому засіданні. 
13 листопада 2025 року в підготовчому судовому засіданні постановлено оскаржувану ухвалу.
7. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частин 2, 3 статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
За приписами частин 2, 3 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Статтею 196 ЦПК України передбачено, що для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.
Частиною 1 статті 189 ЦПК України передбачено, завданнями підготовчого провадження є:
1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу;
2) з`ясування заперечень проти позовних вимог;
3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;
4) вирішення відводів;
5) визначення порядку розгляду справи;
6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Таким чином, підготовче судове провадження ? це стадія судового процесу, в якому розглядається предмет спору, позовні вимоги, заперечення на позовні вимоги, склад учасників судового процесу, вирішення відводів, характер спірних правовідносин та інших дій, які будуть слугувати для правильного і безперешкодного розгляду справи пo суті, іншими словами, це ? важлива складова судочинства, що спрямована на створення умов для правильного, безперешкодного та своєчасного розгляду справи по суті.
Відповідно до статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема:
може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; 
з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше;
вирішує заяви та клопотання учасників справи.
З системного аналізу завдань підготовчого провадження (частина 1статті 189 ЦПК України) та процесуальних дій, які вчиняються під час підготовчого засідання (частина 2 статті 197 ЦПК України) убачається, що метою проведення підготовчого засідання є здійснення дій, необхідних для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, а не розгляд та вирішення спору по суті.
Суд першої інстанції, відмовляючи у поновленні строку на подачу доказів у справі, посилається на те, що доводи позивачки проти поновлення процесуального строку є переконливішими за доводи відповідача на поновлення процесуального строку та відповідачем не обґрунтовано поважність причин пропуску строку подання доказів до суду. 
Убачається, що рецензію вих.№ AR251027-01R виконано 31 жовтня 2025 року. Клопотання про долучення цієї рецензії подано відповідачем 05 листопада 2025 року, тобто у найкоротші строки з моменту, коли така рецензія була складена.
За доводами апеляційної скарги складення рецензії вих.№ AR251027-01R пов`язано із відмовою суду 06 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання відповідача про призначення оціночно-будівельної експертизи спірної квартири.
Апеляційний суд зауважує, що підготовче провадження у справі розпочато 17 жовтня 2024 року та станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали (13 листопада 2025 року) не закінчено, тобто підготовче провадження у справі триває понад 1 рік.
З огляду на сутність завдань підготовчого судового провадження усі докази подаються та усі клопотання заявляються на цій стадії з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, що виражається у тому числі у формування доказового об`єму справи.
Порядок подання доказів унормовано статтею 83 ЦПК України. 
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (частина 1 цієї статті).
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 2 цієї статті).
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частина 3 цієї статті).
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 цієї статті).
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частина 5 цієї статті) .
У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин (частина 6 цієї статті) .
Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів (частина 7 цієї статті).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 8 цієї статті) .
Отже, законодавством регламентовано право суду поновити пропущений процесуальний строк.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що відповідач із клопотанням про прийняття доказу звернувся на стадії підготовчого провадження та обґрунтував неможливість подання цього доказу разом із відзивом на позов.
Суд першої інстанції, відмовляючи у поновленні пропущеного процесуального строку не врахував, що клопотання подано на стадії підготовчого провадження, під час якого і має відбуватися збір процесуального матеріалу і так званий обмін змагальними паперами, що забезпечує розгляд справи в розумні строки; при цьому, суд не надав оцінку хронології та послідовності дій заявника, а також наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії. Відтак, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки вирішення питання про поновлення процесуального строку для подання доказів віднесено до повноважень суду першої інстанції, апеляційна скарга задовольняється частково.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , підписану адвокатом Сорокою Марією Володимирівною, задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 13 листопада 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді О.В. Желепа

В.В. Соколова