Справа № 529/75/26
Провадження № 2/529/307/26
РІШЕННЯ
іменем України

06 квітня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого - судді Петренко Л.Є.,
за участю секретаря - Звягольської В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:

Представниця позивача ТОВ "Бізнес Позика" - Танцуріна Є.В. 28.01.2026 звернулась з позовною заявою до суду, яка сформована в системі "Електронний суд" та просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором. 
Позовна заява обґрунтована тим, що 26.03.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 464708-КС-007 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 26.03.2025 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору.
Також з метою укладення договору ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0658, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який відповідачкою було введено/відправлено.
Договір № 464708-КС-007 про надання кредиту відповідачем підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору позивач надав відповідачці грошові кошти у розмірі 61 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності. Позивач вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 61 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці.
Однак, відповідачка ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за договором не виконала, здійснивши часткову оплату за договором на загальну суму 13 720 грн., тому станом на 07.01.2026 утворилась заборгованість в розмірі 193 070 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 61 000 грн. суми прострочених платежів по процентах - 93 940 грн., заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України, суми прострочених платежів за комісією - 8 850 грн.
Вказані обставини і слугували підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом.
09.02.2026 відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 

Представником позивача у самому позові вказано про розгляд справи у його відсутність. 
Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
ТОВ «Бізнес Позика» 26.03.2025 направлено відповідачці ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 464708-КС-007 про надання кредиту (а.с. 29).
26.03.2025 відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 464708-КС-007 про надання кредиту, на умовах визначених офертою (а.с. 40).
ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-4909 на номер телефону, який було зазначено позивачкою у анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено/відправлено. 
Послідовність дій відповідача щодо отримання кредиту зазначений позивачем у візуальній формі послідовності дій клієнта (а.с.50)
26.03.2025 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 464708-КС-007 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
На підставі вказаного договору про надання кредиту, відповідачці ОСОБА_1 надано кредит в сумі 61 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, на строк 24 тижні з датою повернення 10.09.2025 (а.с. 19-28).
Сторонами узгоджено сплату комісії за надання кредиту в сумі 12 200 грн. - п. 2.5 договору.
Мета отримання кредиту - для придбання товарів, задоволення потреб - 2.15 Договору. 
Сторони узгодили, нарахування відсотків за користування кредитом за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному у цьому договорі - п. 3.2.
Відповідно до п. 2.4 цього договору, стандартна процентна ставка за кредитом в день становить 1%. Денна відсоткова ставка - 0,87 % - п. 2.12.
Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1 договору, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці , що наведена в розділі 8 договору - 4.1.
У розділі 12, позичальником вказано номер електронного платіжного засобу НОМЕР_2 (а.с.19-28).
Крім того, сторонами підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-18).
ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 26 000 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_3 (яка позичальником вказана при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується інформаційною довідкою (а.с.28).
Як вбачається з виписки по платіжній картці № НОМЕР_3 наданої АТ «Перший український міжнародний банк» 02.04.2026, на платіжну карту ОСОБА_2 № НОМЕР_3 , 26.03.2025 перераховано грошові кошти відповідно до кредитного договору, в загальній сумі 61 000 грн. (а.с.107).

До теперішнього часу відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, що вбачається з відповідного розрахунку заборгованості (а.с. 12-14).
Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідачка ОСОБА_2 10.04.2025 внесла платіж в сумі 13 720 грн., в подальшому жодних платежів не вносила, тому як наслідок має заборгованість за кредитом в розмірі 193 070 грн., що складається з суми заборгованості по тілу кредиту - 61 000 грн.; заборгованості за відсотками - 93 940 грн., комісії - 8 850 грн., відсотків за ст. 625 ЦК України - 29 280 грн. (а.с.12-14).
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Як вбачається із матеріалів справи, договір між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи.
Відповідачка ОСОБА_1 пройшла реєстрацію в ІТС з метою отримання кредиту. Верифікація ОСОБА_1 в системі свідчить про те, що вона ознайомилася з Правилами та іншою наданою на сайті ТОВ «Бізнес Позика» інформацією.
Про реєстрацію свідчить: надання відповідачкою своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону, розмір доходів; підтвердження свого номера мобільного телефону шляхом введення смс-коду, який відправлений на нього; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із Законом України «Про захист персональних даних»; створення особистого кабінету; ознайомлення в особистому кабінеті з паспортом кредиту; подання в ІТС кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування).
Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони договору досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), тому в силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним.
Укладений кредитний договір розміщено в особистому кабінеті відповідачки, останній, в свою чергу, були перераховані кошти в розмірі 61 000 грн. відповідно до умов кредитного договору на її картку.
Перерахування позивачем грошових коштів на картковий рахунок відповідачки ОСОБА_2 підтверджується відповідною довідкою, а також випискою з карткового рахунку, наданою АТ «ПУМБ» .
Належність рахунку, зазначеного у кредитному договорі самою ОСОБА_2 у п.12, підтверджено відповідною довідкою, наданою АТ «ПУМБ», який відкритий у вказаній банківській установі.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до вимоги ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
В свою чергу відповідачкою не надано доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Аналізуючи умови пункту 2.5 Договору, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_2 договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердив, що вона обізнана та погодилась з умовою даного договору. Тому заборгованість у розмірі 8 850 грн. за комісією, пов`язану з наданням кредиту, підлягає стягненню з відповідачки. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором № 464708-КС-007 від 26.03.2025 в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 61 000 грн., нарахованими відсотками в сумі 93 940 грн. та комісії за видачу кредиту в сумі 8 850 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо нарахування позивачем відсотків за ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. 
Як вбачається з детального розрахунку заборгованості, позивачем з 24.04.2025 по 17.05.2025 нараховувались відповідачці ОСОБА_1 відсотки по ст. 625 ЦК України загальною сумою 29 280 грн. 
Крім цього, паралельно відбувалось нарахування і відсотків за користування кредитом, строк дії якого на момент нарахування таких не скінчився, строк кредитування 24 тижні, тобто до 10.09.2025.
Слід зазначити, що нарахування відсотків за користування кредитом та одночасне нарахування відсотків за ч.2 ст.625 ЦК України не відповідає вимогам цивільного законодавства.
Так, право на одержання від позичальника процентів від суми позики передбачено нормами ст.1048 ЦК України.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В постанові від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. 
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за ч.2 ст.625 ЦК України нараховувалися до пред?явлення вимога про дострокове повернення кредиту, після цього такі відсотки не нараховувалися.
Отже, беручи до уваги період нарахування вказаних відсотків по ст.625 ЦК України, які нараховувались в період дії кредитних зобов`язань, до звернення позикодавця до позичальника з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, які в свою чергу нараховувались одночасно з відсотками за користування кредитом, тому вимоги позивача в частині стягнення відсотків за ст. 625 ЦК України в сумі 29 280 грн не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.
Разом з тим, як вбачається з розрахунку заборгованості 10.04.2025 відповідачкою ОСОБА_1 на погашення заборгованості сплачено 13 720 грн. з яких 1 200 грн. позивачем зараховано на погашення нарахованих відсотків по 625 ЦК України, нарахування яких судом визнано безпідставним.
З огляду на вказане, сплачені ОСОБА_1 1 200 грн. слід зарахувати на погашення відсотків, реальна заборгованість за якими, з врахуванням згаданого платежу становить 92 740 (93 940 - 1 200) грн.
Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору № 4647708-КС-007 від 26.03.2025 взяті на себе зобов`язання відповідачка ОСОБА_1 не виконала, реальна заборгованість за яким становить 162 590 грн. (тіло кредиту 61 000 грн., відсотки 92 740 грн. та комісія за видачу кредиту 8 850 грн), суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають частковому задоволенню.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 84, 21 %, в сумі 2 242 грн. 
Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 144, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:
Частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", (місце знаходження: вул. Лесі Українки, 26, офіс 411, ЄДРПОУ 41084239) заборгованість за Договором № 464708-КС-007 від 26.03.2025, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 61 000 грн., за простроченими відсотками - 92 740 грн., комісії - 8 850, а всього 162 590 (сто шістдесят дві тисячі п`ятсот дев`яносто) грн. 
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика", (місце знаходження: вул. Лесі Українки, 26, офіс 411, ЄДРПОУ 41084239) витрати по сплаті судового збору в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог, в сумі 2 242 (дві тисячі двісті сорок дві) грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення не були вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча Л.Є. Петренко