УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/145/26  Головуючий у 1-й інст. Федорчук І. В. 
Номер провадження №33/4805/779/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Турак  О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року місто Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Турак О.В., за участі секретаря судового засідання Мурашевського Є.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Постановою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 04 лютого 2026 року о 19:55 год у селищі Ружин по вул.Київській керував транспортним засобом MITSUBISHI, д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager». Вказаним порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР – керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Не погоджуючись із постановою судді, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що факт керування ним транспортним засобом не підтверджений жодними доказами, оскільки на відеозаписі подій видно лише нерухомий транспортний засіб.
Вказує, що відеозапис подій є неповним, а відеозапис №857743 є недопустимим доказом у справі, оскільки не зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, портативні відеореєстратори були на панелі поліцейського автомобіля, що є порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735.
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що оскарженою постановою він визнаний винним в порушенні пункту 2.9 а ПДР – керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак в протоколі зазначено, що він відмовився від проходження огляду, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_1 , приходжу до такого висновку.
Відповідно до приписів частини сьомої статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як зазначено у статті 251 КУпАП.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, не є обґрунтованим, та не відповідає фактичним обставинам справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винним в порушення пункту 2.9 а ПДР – керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, однак в протоколі зазначено, що він відмовився від проходження огляду, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, є слушними. 
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №583145 від 02 лютого 2026 року видно, що ОСОБА_1 04 лютого 2026 року о 19:55 год у селищі Ружин по вул.Київській керував транспортним засобом MITSUBISHI, д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «Drager» на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР – відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пунктів 2.5, 2.9 а Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
За правилами статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Частиною першою статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за:
- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
- передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів;
- відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Із постанови судді Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2026 року видно, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за те, що він порушив вимоги пункту 2.9 а ПДР – керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Разом з тим, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР. 
Аналіз обставин справи та доданих органом поліції до протоколу доказів дає підстави для висновку, що поліцейським не було дотримано встановлених нормативно-правовими актами вимог щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів 6,7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Проте, поліцейський, провівши огляд водія ОСОБА_1 на місці зупинки із застосуванням приладу «Drager», та встановивши його результати, що підтверджується роздруківкою та Актом огляду від 04 лютого 2026 року (а. с. 2,3), склав протокол щодо нього за відмову від проходження огляду (а. с. 1).
Натомість з матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки не відмовлявся. 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Малофеєва проти Росії» від 30 травня 2013 року (заява № 36673/04) Суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП).
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №583145 від 02 лютого 2026 року ОСОБА_1 в порушення вимог пункту 2.5 ПДР відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Проте, такі обставини спростовані матеріалами справи, відповідно до яких останній пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки із застосуванням приладу «Drager».
Тобто, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, в тій формі, як вона зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення. А відтак, слід визнати і відсутнім в діях ОСОБА_1 склад правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, у вказаній формі.
Суд першої інстанції на вказане не звернув уваги та вийшов за межі протоколу про адміністративне правопорушення і визнав особу винною в тих діях, які поліцейським не інкримінувались йому в протоколі.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами статті 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Таким чином, вважаю, що оскаржена постанова, як така, що не відповідає вимогам закону, підлягає скасуванню, а справа закриттю, оскільки в ході судового розгляду не було підтверджено склад правопорушення, викладеного у відповідному протоколі.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Ружинського районного суду Житомирської області від 11 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП, скасувати та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя :