Справа № 465/5628/25 
Провадження 2/465/2125/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
12.02.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді Ванівського Ю.М.
при секретарі Лозинському Т-Р.А.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
відповідача ОСОБА_3 
представника відповідача ОСОБА_4 
представника третьої особи ОСОБА_25.
представника третьої особи ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Виконавчий комітет Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини,-
встановив:
позивач звернувся до суду з позовом про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між ним та відповідачкою 23.10.2010 року було зареєстровано шлюб, який рішенням Франківського районного суду м.Львова від 22.07.2022 розірвано. В шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . З часу розірвання шлюбу старший син ОСОБА_6 проживає з ним, а молодший з матір`ю, за місцем реєстрації. Виконавчим комітетом Солонківської сільської ради винесено рішення №856 від 05.12.2023 року «Про затвердження висновку Комісії з питань захисту прав дитини Солонківської сільської ради про місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 », відповідно до якого є доцільним визначити місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 . Вказує, що з часу розірвання шлюбу, окрім того, що син ОСОБА_11 проживає з ним, він перебуває на повному його утриманні, а також він самостійно займається вихованням сина. Встановлення даного факту йому потрібне для реалізації права на відстрочку від військової служби, відповідно до п.4 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 07.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Представником відповідача 29.10.2025 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступні обставини. Після розлучення у липні 2022 р. відповідач та позивач дійшли усної згоди про те, що старший син ОСОБА_9 залишається проживати із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а молодший син ОСОБА_10 з відповідачем. Відповідач після розлучення, виходячи із інтересів сина ОСОБА_11 , який залишився проживати з батьком, з приводу розподілу майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіля Рено Меган, які була придбані під час перебування в шлюбі в 2019-2020 р.р., позовних вимог не заявляла. Відповідач не взмозі надати копії документів про право власності на квартиру та автомобіль в зв`язку із тим, що оригінали даних документів знаходяться у позивача. 14.11.2024 р. відповідач зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 та після цього її прізвище ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 . Відповідач проживає разом із чоловіком, сином ОСОБА_14 та донькою ОСОБА_15 , 2024 р.н., у будинку площею 116,4 м2 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить його батькам. Розпорядженням голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради Н. Банах №429 від 30.06.2023р. ОСОБА_1 встановлено дні та години зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_14 та зобов`язано матір не чинити перешкоди зустрічам та спілкуванню батька з сином. Позивач не довів, що існуючі умови проживання дитини порушують її права або суперечать її найкращим інтересам, як цього вимагають статті 7, 141, 160,161 Сімейного кодексу України. Також зазначає, що після розлучення у липні 2022 р. позивач свідомо обмежував спілкування ОСОБА_6 з матір`ю, не допускав зустрічей з нею, відповідей на дзвінки, ізолювавши сина від матері, формував у дитини негативне ставлення до неї, що підтверджується скріншотами його повідомлень у месенджері у відповідь на повідомлення відповідача, які були адресовані сину ОСОБА_11 , з яким вона намагалась налагодити зв`язок. Сам факт розірвання зв`язків із матір`ю не може бути підставою для задоволення позову, навпаки, це шкодить дитині. Крім цього, встановлення факту самостійного виховання не може використовуватись як інструмент уникнення мобілізації, якщо фактично дитина виховується обома батьками або якщо другий з батьків не усувався добровільно.
Представником позивача 02.11.2025 подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що син позивача проживає в однокімнатній квартирі, співвласниками якої є п`ятеро осіб. Слід зауважити, що ОСОБА_12 - чоловік відповідачки не є співвласником згаданої квартири. Відповідачка не наводить жодних аргументів, належних доказів вчинення позивачем дій, які б створювали перешкоди у виконанні нею батьківських обов`язків та при цьому не спростовує аргументи позивача щодо одноосібного виховання та утримання сина ОСОБА_11 позивачем. Позивач першочергово, заявляючи вимогу про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дитини, намагається встановити існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу батька, який самостійно виховує дитину для реалізації права на отримання відстрочки від військової служби за мобілізацією.
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили такі задоволити в повному обсязі.
Відповідач та її представник заперечили проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування у вирішення спору поклався на розсуд суду.
Представник третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 у вирішенні даного спору поклався на розсуд суду.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_6 , про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №316, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис №328.
Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини, затвердженого рішенням виконавчого комітету Солонківської сільської ради №856, керуючись ст. 141 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування пов`язаної із захистом прав дитини» враховуючи протокол комісії з питань захисту прав дитини Солонківської сільської ради №29 від 29.11.2023, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування Солонківської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно Акту обстеження за місцем проживання/реєстрації громадян Солонківської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Солонківської сільської ради від 05.09.2023 №645, ОСОБА_1 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить йому на праві особистої власності. Разом з ним за вказаною адресою проживає його син - ОСОБА_6 . Батько займається вихованням та розвитком сина, є всі належні умови для проживання дитини.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №260282322, квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .
Як вбачається з характеристики на ОСОБА_6 , який навчається у Ліцеї №2 ЛМР Франківського району, останній зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. ОСОБА_6 виховує батько ОСОБА_16 , який відповідально ставиться до виховання та навчання дитини. Вдома створені всі необхідні житлово - побутові умови для нормального розвитку дитини. Батько постійно здійснює контроль за успішністю та поведінкою сина. Батько ОСОБА_11 завжди підтримує тісний зв`язок із школою, класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Батько є членом батьківського комітету класу.
Згідно листа о. Миколая - Володимира - Фредина пароха храму Пресвятої Трійці за вих. №01/02/25, ОСОБА_17 , народжених ІНФОРМАЦІЯ_4 , вже декілька років належить до «вівтарної дружини» храму Пресвятої Тройці, що у с. Солонка. ОСОБА_6 бере активну участь у житті парафії, і є гарним прикладом для молодших дітей. Весь цей час, ОСОБА_11 опікується лише батько ОСОБА_18 , який разом з ним і проживає.
Згідно листа Громадської спілки «Дитяча юнацька спортивна школа «Футбольний клуб «Львів» від 04.03.2025 №03/3, ОСОБА_6 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно займається футболом у ДЮСШ ФК Львів з 2022 року по теперішній час. ОСОБА_6 опікується лише батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який разом з ним і проживає.
Згідно рекомендацій, які містяться у Висновку психолога на основі діагностування та бесіди дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.03.2025, слід зберегти поточне місце проживання дитини з батьком, що відповідає її психологічним потребам та забезпечує стабільність; підтримувати та зміцнювати емоційно безпечне середовище для дитини, не змушуючи її до змін, які можуть викликати додатковий стрес; уникати примусу контактів з матір`ю в спосіб, який викликає у дитини емоційний спротив, натомість створювати умови для поступового налагодження стосунків у прийнятний для дитини спосіб.
Згідно характеристики генерального директора ТзОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВЕСМА» від 22.09.2025, ОСОБА_1 працює в Товаристві з 05 листопада 2012 року на посаді менеджера із збуту. За час роботи зарекомендував себе як професійний фахівець, старанний та відповідальний працівник.
Згідно довідки від 22.09.2025 №75, виданої ТзОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВЕСМА», дохід ОСОБА_1 за період з 0103.2025 по 31.08.2025 склав 120 000,00 грн.
Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 18.06.2024 у справі №465/5348/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_19 , з участю третіх осіб на стороні відповідача - Франківської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування та Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей за недоведеністю таких.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_20 зареєстрували 14.11.2024 року шлюб у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що зроблено актовий запис №322.
У відповідачки ІНФОРМАЦІЯ_7 народилась дитина - ОСОБА_21 , про що Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено актовий запис №550, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
Згідно свідоцтва про право власності від 30.06.1999 року, квартира АДРЕСА_4 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 .
Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади №2025/015935001 від 29.10.2025, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2025/015934491 від 29.10.2025, ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .
Рішенням №117 від 23.08.2023 Комісії з питань захисту прав дитини Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, зобов`язано батьків ОСОБА_19 та ОСОБА_1 звернутись на консультацію до дитячого психолога щодо поведінки малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Перенесено розгляд заяви ОСОБА_19 , що проживає за адресою: АДРЕСА_6 , про встановлення порядку побачень ОСОБА_19 з малолітнім сином ОСОБА_6 , після надання висновку дитячого психолога. 
Як вбачається з висновку КНП ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр « Клініка психічного здоров`я дітей , підлітків та молоді від 05.10.2023, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відчуває по відношенню до матері образу, відчуженість. Бачитись , з його слів, з нею не хоче, проживати хоче з батьком. Можна також говорити, що розрив між батьками сильно травмував дитину психологічно. Рекомендовано звернутись до дитячого психотерапевта з метою опрацювання психотравми дитини.
Щодо долучених стороною відповідача скриншотів переписки у меседжерах, то з таких не можливо встановити авторів даних повідомлень, а тому вказану переписку суд не може визнати належними та допустимими доказами, та не бере таку до уваги.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Питання регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).
Згідно з ч. 1 ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122,125 цього Кодексу.
Відповідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст. 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст.ст. 150-151 СК України.
За приписами ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до частин першої - третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Крім того, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до статті 160СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Таким чином, за змістом наведених норм чинного законодавства, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, у силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється.
З доказів по справі вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що неповнолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні і вихованні.
Разом з тим, в силу статті 141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Однак надані стороною позивача докази ніяк не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини.
Оскільки в Сімейному Кодексі України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2024 по справі № 201/5972/22.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Судом встановлено, що матір дитини - ОСОБА_24 батьківських прав не позбавлена, отже вона зобов`язана виконувати обов`язки, які покладаються на неї, як на матір вимогами законодавства України, зокрема статтею 150 СК України, а тому за вказаних обставин не можна вважати, що позивач є особою, який самостійно виховує сина.
Крім цього, зі змісту позовної заяви вбачається, що встановлення даного факту позивачу потрібне для реалізації права на відстрочку від військової служби, відповідно до п.4 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Відтак, надані позивачем докази свідчать лише про проживання дитини разом з батьком, що сторонами не заперечується, однак жодним чином не підтверджують факт ухилення матері від участі у вихованні дитини.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається із поданого позивачем позову, наданих в судовому засіданні пояснень сторін, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги не вимогами до відповідачки щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів позивача, а фактично такі є вимогами на підставі яких позивач бажає отримати відстрочку від мобілізації.
Таким чином, з огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 10-13,83,141,258,259,263 - 265,268 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: Виконавчий комітет Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини - відмовити у повному обсязі.
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12 лютого 2026 року.

Суддя Ванівський Ю.М.