П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/14125/25	

Перша інстанція: суддя Караван Р.В.,
повний текст судового рішення
складено 03.11.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Федусика А.Г.,
суддів: Семенюка Г.В. та Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі – ГУДПС) та просив:
- визнати протиправними та скасувати повідомлення-рішення (форма “Ф”) від 05 квітня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості:
- №2159897-2407-1553-UA51100270000073549 від 05.04.2023 року на загальну суму 71725 гривень 45 коп. щодо об`єкту, розташованого у АДРЕСА_1 , нарахованого за 2020 рік; 
- №2159887-2407-1553-UA51100270000073549 від 05.04.2023 року на загальну суму 99402 гривні 00 коп., щодо об`єкту розташованого у АДРЕСА_1 , нарахованого за 2021 рік; 
- №2159884-2407-1553-UA51100270000073549 від 05.04.2023 року на загальну суму 107685 гривень 50 коп., щодо об`єкту, розташованого у АДРЕСА_1 , нарахованого за 2022 рік, - а загалом у розмірі 278812,95 гривень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії договору дарування від 01.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П. за реєстровим №115 ОСОБА_1 подарував, тобто безоплатно передав у власність, а ОСОБА_2 прийняв в дар, тобто безоплатно прийняв у власність 1/3 частку у праві власності на чавунно-ливарний цех, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається в цілому з чавунно-ливарного цеху, загальною площею 1656,7 кв.м. 
Відповідно до копії договору дарування від 31.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П. за реєстровим №113, ОСОБА_1 подарував, тобто безоплатно передав у власність, а ОСОБА_3 прийняла в дар, тобто безоплатно прийняла у власність 2/3 (дві треті) частки у праві власності на чавунно-ливарний цех, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та складається в цілому з чавунно-ливарного цеху, загальною площею 1656,7 кв.м. 
ГУДПС 05.04.2023 були сформовані зазначені вище податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 визначено суму податкових зобов`язань щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, а саме стосовно вказаного вище об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказані податкові повідомлення рішення 10.06.2023 були надіслані ГУДПС ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправлення з повідомленням на адресу: АДРЕСА_2 . Згідно довідки про причини повернення/досилання поштового відправлення, останнє було повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 12.07.2023. 
Згідно долученої до позовної заяви інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 413842478 від 18.02.2025 з параметрами запиту реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1014038351101, відображається інформація про здійснені приватним нотаріусом Левенець Т.П., Одеський міський нотаріальний округ Одеська область, записи про державну реєстрацію:
- 01.09.2016 про право власності ОСОБА_2 на 1/3 частки чавунно-ливарного цеху загальною площею 1656.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
- 31.08.2016 про право власності ОСОБА_3 на 2/3 частки чавунно-ливарного цеху загальною площею 1656.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради на запит (вх.№ 380 від 19.02.2025 року) представника позивача стосовно надання інформації щодо погашення запису про право власності ОСОБА_1 на чавуно-ливарний цех, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 листом №вх380-25 від 26.02.2025 повідомило, що відповідно до ч.1 ст.13 Закону Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Згідно з відомостями Державного реєстру прав запис про право власності ОСОБА_1 на чавуно-ливарний цех, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , міститься в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.
Водночас, станом на теперішній час положеннями п.45 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26 жовтня 2011 р. №1141, передбачено, що у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відмітку про погашення запису про об`єкт нерухомого майна.
Згідно долученої до відзиву інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №441406028 від 29.08.2025 з параметрами запиту “фізична особа”, “РНОКПП НОМЕР_1 ” відображається запис про право власності на чавунно-ливарний цех, загальною площею 1656.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 8230277.
Зазначено, що запис про ОНМ в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 06.03.2025 17:16:07 на підставі: погашено, у зв`язку з відчуженням за договорами дарування №113 від 31.08.2016 р та №115 від 01.09.2016 р, що посвідчені приватним нотаріусом Одеського міськнотокругу Левенець Т.П. та перенесенням до ДРРП реєстраційний номер об`єкта 1014038351101.
Вважаючи вказані ППР протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право власності ОСОБА_1 на чавунно-ливарний цех, загальною площею 1656.7 кв.м. за вказаною адресою було повністю припинено з 01.09.2016 року за наслідками укладання другого договору дарування на 1/3 частки вказаного об`єкту нерухомості. Отже, з вказаної дати у ОСОБА_1 припинився обов`язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на вказаний об`єкт нерухомого майна, оскільки останній перестав бути його власником. 
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Податковим кодексом України (далі – ПК України) у п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Об`єктом оподаткування є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки (п.п.266.2.1 п.266.2. ст.266 ПК України).
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України). 
Відповідно до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Підпунктом 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України зокрема визначено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
За приписами п.п.266.7.4 п.266.7 ст.266 ПК України органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.
Відповідно до п.4 Порядку подання органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та органами, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затвердженого Постановою КМУ від 31 травня 2012 р. №476 (Порядок №476) Мін`юст подає ДФС інформацію про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у тому числі нерезидентів (далі - нерухоме майно), із зазначенням прізвища, імені та по батькові фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органові і мають відмітку у паспорті), найменування юридичної особи та її податкового номера, адреси і типу нерухомого майна, його реєстраційного номера, загальної та житлової площі нерухомого майна, виду спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної власності), розміру частки у праві спільної власності (у разі, коли таке майно належить на праві спільної часткової власності), підстави виникнення права власності і дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Передача зазначеної інформації здійснюється на центральному рівні між Мін`юстом і ДФС в електронній формі телекомунікаційними каналами зв`язку.
У той же час, за приписами п.п.266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.
У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
З системного аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що у разі наявності розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, пріоритет мають дані з оригіналів відповідних документів, а не відомості, які містяться в отриманій від Мінюста інформації про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.
Зазначені положення ПК України кореспондуються з нормами Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, відповідно до яких відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (ч.2 ст.12).
Як вбачається з матеріалів справи, право власності ОСОБА_1 на чавунно-ливарний цех, загальною площею 1656.7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 було повністю припинено з 01.09.2016 року за наслідками договорів дарування на частки вказаного об`єкту нерухомості. 
Тобто, з вказаної дати у позивача припинився обов`язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на вказаний об`єкт нерухомого майна, оскільки останній перестав бути його власником, про що вірно зазначив суд 1-ї інстанції.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції, що оскаржувані ППР не відповідають вимогам щодо їх обґрунтованості та пропорційності, оскільки прийняті на підставі недостовірних відомостей, а тому останні підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		А.Г. Федусик	
Судді	  	Г.В. Семенюк   О.І. Шляхтицький