Номер провадження 2/754/2785/26
Справа №754/14202/25
РІШЕННЯ 
Іменем України

05 березня 2026 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді   Зотько Т.А.,
за участі секретаря судового засідання  Юхименко А.Є.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на той факт, що у сторін різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, вони втратили почуття любові , довіри та поваги один до одного. Подружні відносини між сторонами припинені.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 28.08.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. 
Позивачка в судове засідання 08.10.2025 не з`явилась, в позовній заяві просила суд про розгляд справи у її відсутності.
Відповідач через канцелярію суду подав письмову заяву про відкладення розгляду справи.
В судове засідання 04.12.2025 позивачка повторно не з`явилась, відповідачем подано заяву про надання подружжю строку для примирення з метою збереження сім`ї.
Ухвалою суду від 04.12.2025 р. було зупинено провадження у справі, подружжю надано строк для примирення протягом одного місяця. Провадження по справі зупинено до 05.01.2026 року.
05.01.2026 року строк наданий подружжю для примирення - сплинув.
Ухвалою суду від 26.01.2026 року судом було поновлено провадженя по справі. 
В судове засідання від 05.03.2026 сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.
Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).
Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 14.11.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї(а/з № 3189), що підтверджується відповідною копією актового запису про шлюб.
Сторони мають двох спільних дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження.
Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Як свідчить викладене позивачкою в заяві, у сторін відсутні спільні інтереси, різняться погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Позивачка з відповідачем проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.
Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив, що хоче відновити стосунки в родині, проти задоволення позову заперечує.
Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з вищевказаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідач за викликом суду не з`явився, доказів на підтвердження того, що за час наданий судом для примирення між подружжям відновились шлюбно-сімейні стосунки, суду не надав. Клопотань про відкладення розгляду у зв`язку з неможливістю явки до суду з поважних причин, на адресу суду від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Згідно положень ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Оскільки позивачка зазначила суду, що вони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та наполягає на розірванні даного шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням позивачки до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивачки, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.24, 110-112, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 263, 265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 14.11.2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а/з № 3189) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення виготовлено 12.03.2025.

Суддя:  Т.А.Зотько