Справа № 727/2766/26 
Провадження № 3/727/621/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Смотрицький В.Г. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за ст.122-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №595404 від 19.02.2026 року, ОСОБА_1 19.02.2026 року приблизно о 00.03 год. керував транспортним засобом марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , по вулиці Марморозька, 3 м. Чернівці, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійсним шляхом увімкнення проблискового маячка синього і червоного кольору, увімкнення спеціального звукового сигналу, чим порушив п.2.4 Правил дорожнього руху.
В суді ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що він не керував транспортним засобом.
В суді представник ОСОБА_1 – адвокат Мізюк В.В. просив закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. 
Свідок ОСОБА_2 пояснив суду, що 19.02.2026 року він їхав до друга ОСОБА_1 , щоб залишити в нього товар. Він не виконав вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, почав тікати від них, оскільки в Резерв+ було щось незрозуміле і показувало його розшук. Він злякався, щоб його не забрали в ТЦК. Він передзвонив ОСОБА_1 , зупинив транспортний засіб і втік. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 – адвоката Мізюка В.В., свідка ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення.
Згідно з ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
З переглянутих судом в судовому засіданні відеозаписах, долучених до матеріалів справи, суд не встановив, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом та не виконав законної вимоги працівника поліції про зупинку, оскільки на записах не зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1 транспортного засобу.
На відеозаписах з бодікамери працівників поліції видно, що працівники поліції їдуть за автомобілем, згодом вказаний автомобіль зникає з поля зору працівників поліції. На відеозаписі відсутній момент того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не виконав законну вимогу працівника поліції про зупинку. Крім того, відеоматеріали не містять момент виходу ОСОБА_1 із автомобіля. 
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
В рішенні №404/4467/16-а від 20.02.2019 року ВС/КАС зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Разом з тим, з переглянутих судом в судовому засіданні відеозаписах, долучених до матеріалів справи, суд не може встановити, що ОСОБА_1  дійсно керував транспортним засобом та під час керування ним не виконав законної вимоги працівників поліції про зупинку транспортного засобу, оскільки на цих записах не зафіксовано факт керування водієм ОСОБА_1  транспортного засобу.
Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 ч.1 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності винуватості необхідно тлумачити на користь особи, яка притягається до відповідальності (ст.62 Конституції України).
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом та що ОСОБА_1 не зупинив транспортний засіб на законну вимогу працівника поліції, а тому справу необхідно закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.247 ч.1 п.1, 122-2 ч.1, 221, 266, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

Постановив:

Провадження в справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 ч.1 Кодексом України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: