ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року 
м. Київ

справа № 160/11551/25
адміністративне провадження № К/990/46134/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів першої палати Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Васильєвої І.А.,  Ханової Р.Ф., 

секретар судового засідання - Титенко М.П.,

за участю:

представника позивача - Сидорова Ю.В.,

представників відповідача - Моцак О.М., Єгорова А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу №160/11551/25

за позовом Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року (головуючий суддя Олефіренко Н.А., судді: Божко Л.А., Дурасова Ю.В.),

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04.02.2025:
№38/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 167 227,99 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 83 613,99 грн.;
№39/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 480 812,24 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 240 406,16 грн.;
№40/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 155 136,53 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 77 568,31 грн.;
№41/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 903105 398,08 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 451 552 699,08 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у позивача на праві оренди є у користуванні двадцять дев`ять об`єктів оподаткування - земельних ділянок у яких вид цільового призначення земель - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код виду цільового призначення земель 11.02). 11.02.2019 позивачем подано чотири звітні податкові декларації з плати за землю (орендна плата) за 2019 рік до відповідних контролюючих органів за місцезнаходженням земельних ділянок із зазначенням розміру орендної плати, у відповідності до рішення сесії Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816. Після визнання нечинним вказаного рішення сесії в судовому порядку, позивачем подано уточнюючі декларації із зазначенням розміру орендної плати за землю на рівні, встановленому у попередньому рішенні сесії Криворізької міської ради. Разом з тим, Верховним Судом у справі №160/9207/18 рішення сесії Криворізької міської ради від 27.06.2018 №2816 визнано законним, тому це рішення відновило свою силу у 2023 році. 05.08.2024 позивачем подано уточнюючі податкові декларації з плати за землю (орендна плата) за 2019 рік, та змінено розмір орендної плати з 0,9 % до 2,5 % від нормативної грошової оцінки землі.
За результатами проведеної контролюючим органом документальної позапланової перевірки позивача, відповідачем встановлено заниження платником податку розміру орендної плати. Позивач вважає прийняте за результатами документальної позапланової перевірки податкові повідомлення-рішення протиправними, оскільки у 2019 році з урахуванням уточнюючих декларацій сплачував орендну плату на рівні 2,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та відповідно до рішення Криворізької міської ради №2816 від 27.06.2018 року, що не заперечується відповідачем. Разом із тим, відповідно до розрахунку грошового зобов`язання за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, контролюючий орган обчислив орендну плату на рівні 7,5% (тобто ставка орендної плати була розрахована, як ставка 2,5% з якою погодився податковий орган по інших договорах оренди, але при цьому, на думку податкового органу ставка 2,5% має складати трикратний розмір земельного податку 2,5% х 3) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, хоча відповідні зміни до договору оренди не вносилися.
Позивач також зазначив, що в такому випадку треба виходити із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, та зазначає, що до моменту внесення до договору оренди відповідних змін, розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК.
Позивач вважає помилковими висновки податкового органу щодо заниження суми орендної плати за землю з боку позивача внаслідок застосування ставки орендної плати, яка не передбачена ані умовами договорів оренди, ані податковим законодавством, тому зазначає про неправомірність та необгрунтованість прийнятих відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, податкових повідомлень-рішень №38/32-00-07-13, №39/32-00-07-13, №40/32-00-07-13, №41/32-00-07-13 від 04.02.2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 позовні вимоги задоволено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 5 листопада 2025 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2025 в адміністративній справі №160/11551/25 скасовано, ухвалено нову постанову, якою в задоволені адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень відмовлено.
Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.
Публічне акціонерне товариство "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" є платником орендної плати за землю з юридичних осіб та задекларувало за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 орендну плату за землю з юридичних осіб у сумі 627 056 705,72 гривень.
Відповідно до рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 № 2816 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році» з 01.01.2019 року на території міста Кривого Рога встановлено річний розмір орендної плати за користування земельними ділянками цільового призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код виду цільового призначення земель 11.02) у розмірі 2,5% від нормативної грошової оцінки землі, для юридичних осіб з основним видом економічної діяльності віднесеним до розділу КВЕД 24.
ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" є користувачем на праві оренди 29 земельних ділянок, у яких вид цільового призначення земель - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код виду цільового призначення земель 11.02).
11.02.2019 року позивачем було подано чотири звітні податкові декларації з плати за землю (орендна плата) за 2019 рік до відповідних контролюючих органів за місцезнаходженням земельних ділянок з зазначенням розміру орендної плати на рівні 2,5 % від нормативної грошової оцінки землі.
Окремо в судовому порядку розглядалась справа № 160/9207/18 щодо законності рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 № 2816 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 у справі, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019, визнано протиправним та нечинним Рішення № 2816 Криворізької міської ради, а саме: положення Додатку 1 до Рішення № 2816 Криворізької міської ради у частині встановлення для юридичних осіб ставки податку за користування земельними ділянками та річного розміру орендної плати за користування земельними ділянками на рівні 2,5 % від нормативної грошової оцінки земель міста, що відповідають таким критеріям: - вид цільового призначення земель: код - « 11.02»; назва - «землі промисловості; для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості»; код розділу КВЕД - « 19, 24».
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №160/9207/18 касаційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 у справі №160/9207/18 задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2019 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
За наслідками зазначеного рішення, 05.08.2024 позивачем подано уточнюючі податкові декларації (№9337156929, №9337156928, № 9337156927, №9337156926) з плати за землю (орендна плата) за 2019 рік, в яких змінено розмір орендної плати з 0,9 % до 2,5 % від нормативної грошової оцінки землі.
Наказом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 15.07.2024 №158-п призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" з метою здійснення контролю за достовірністю, повнотою нарахування та сплати орендної плати юридичними особами з врахуванням положень рішення Криворізької міської ради від 27.06.2018 року №2816 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році» у частині встановлення для юридичних осіб ставок плати за землю за користування земельними ділянками, що відповідають таким критеріям: вид цільового призначення земель - 11.02 землі промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; код розділу КВЕД - 19,24 за період діяльності з 01.04.2019 по 31.12.2019.
За результатами перевірки складено акт від 08.01.2025р. №5/32- 00-07-13, згідно висновків якого, ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" при розрахунку суми орендної плати за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 замість розмірів орендної плати встановлених у договорах оренди землі використовувало інші дані, а тому контролюючим органом встановлено порушення п.п. 288.1, 288.4, 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму орендної плати з юридичних осіб на 903 908 574,84 гри., за період з 01.04.2019 по 31.12.2019.
За наслідками перевірки було прийнято податкові повідомлення-рішення від 04.02.2025 року:
-№38/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 167 227,99 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 83 613,99 грн.;
-№39/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 480 812,24 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 240 406,16 грн.;
-№40/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 155 136,53 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 77 568,31 грн.;
-№41/32-00-07-13, яким підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на 903105 398,08 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 451 552 699,08 грн.
Позивач не погодився із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями від 04.02.2025 та звернувся до ДПС України зі скаргу від 13.02.2025р. №85-12/21.
Рішенням ДПС України від 03.04.2025 року №9346/6/99-00-06-03-02-06 скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 04.02.2025 залишено без змін.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції врахувавши правові висновки Верховного Суду, сформульовані у постанові від 21.11.2023 у справі №640/329/20 (справа про збільшення податкових зобов`язань ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", в тому числі по орендній платі за землю з юридичних осіб за 2017-2018 роки), дійшов висновку про відповідність нарахованої платником податку річної суми орендної плати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, зазначивши про помилковість висновків контролюючого органу про заниження орендної плати під час її нарахування на підставі рішень Криворізької міської ради.
Також суд враховував правові позиції в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах 24.04.2015 року (справа №131а15), 14.03.2017 року (справа №21-2246а16), від 24.01.2018 року (справа №817/206/15), від 07.03.2018 року (справа №813/6875/14), від 28.03.2019 року у справі №814/1834/16, від 01.10.2019 року у справі №824/2644/14-а.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов протилежного висновку про невідповідність річної суми орендної плати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, яка нарахована і сплачена суб`єктом господарювання, що стало підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
З такими рішенням суду апеляційної інстанції не погодився позивач, подавши касаційну скаргу на підставі п.1 ч.4 ст. 328 КАС України. 
В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що судом апеляційної інстанції проігноровано судову практику та правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, сформульовані у постанові від 21.11.2023 у справі №640/329/20 щодо правильного застосування п.п.288.5.1 ст. 288 ПК України. Окрім того, скаржник звертає увагу суду на: неправильне тлумачення судом апеляційної інстанції приписів п.п.288.5.1 ст. 288 у сукупності з п.п.274.1 ст. 274 ПК України, які визначають нижню (не менше 2,5%)та верхню (не більше 3%) межу розміру земельного податку; не врахування умов договорів оренди земельних ділянок; не застосування правових позицій в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постановах 24.04.2015 року (справа №131а15), 14.03.2017 року (справа №21-2246а16), від 24.01.2018 року (справа №817/206/15), від 07.03.2018 року (справа №813/6875/14), від 28.03.2019 року у справі №814/1834/16, від 01.10.2019 року у справі №824/2644/14-а.
Верховний Суд ухвалою від 19.11.2025 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 у цій справі. 
Відповідач, у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.
Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Як встановлено судами, 27.06.2018 Криворізька міська рада прийняла рішення № 2816 «Про встановлення ставок земельного податку, розміру орендної плати, пільг зі сплати за землю та затвердження Регламенту оподаткування земельних ділянок на території міста Кривого Рогу у 2019 році».
Цим рішенням встановлено, що на землях промисловості, які використовуються для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (категорія 11.02) для суб`єктів господарювання, що провадять діяльність за КВЕД 19 («Виробництво коксу та продуктів нафтоперероблення») та 24 («Металургійне виробництво») встановлено ставку земельного податку та орендної плати у розмірі 2,5 відсотків від нормативної грошової оцінки земель міста.
Позивач у періоді, який перевірявся, використовував земельні ділянки комунальної власності на правах оренди відповідно до укладених з Криворізькою міською радою договорів оренди земельних ділянок в Металургійному, Довгинцівському, Інгулецькому та Саксаганському районах м. Кривого Рогу, які віднесено до категорії 11.02.
Факти укладення таких договорів та їх умови були предметом перевірки контролюючим органом, а також досліджувались судами під час розгляду справи. 
Між сторонами виник спір з приводу тлумачення і виконання типових договорів оренди, якими передбачено в розділі «Орендна плата» внесення річної орендної плати Орендарем. Зокрема, у договорах встановлені такі умови: 1) річна плата вноситься у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю»; 2) річна орендна плата вноситься у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки на підставі витягу з технічної документації; 3) трикратний розмір земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України; 4) у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі.
Контролюючий орган наголошує на тому, що Товариство в податкових деклараціях з плати за землю (орендна плата) за період з 01.04.2019 по 31.12.2019 не врахувало вимоги договору оренди в частині визначення розміру орендної плати (трикратний розмір земельного податку), а також положення п.п. 288.5.1 п.288.5 ст. 288 ПК України щодо встановлення меж річної суми платежу (не менше 3 % нормативної грошової оцінки). Вказує, що оскільки додаткові угоди, які б містили положення про зміну умов орендної плати не укладались, то Товариство мало б здійснювати нарахування останньої у відповідності до умов Договору оренди (у трикратному розмірі земельного податку). 
Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, серед іншого, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України, орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XII, глави 1 розділу XIV цього Кодексу - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Особливості нарахування та сплати орендної плати за земельну ділянку як однієї із форм плати за землю врегульовано приписами статті 288 ПК України.
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Відповідно до пунктів 288.2-288.4 статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до підпунктів 288.5.1, 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України (в редакції з 01 січня 2018 року), розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Підпунктами 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 ПК України).
Отже, що стосується розміру орендної плати за землю Податковим кодексом України встановлено обмеження щодо максимального та мінімального розміру орендної плати за землю. За цим виключенням, інші питання щодо розміру орендної плати регулюються виключно договором оренди, а річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу незалежно від того, чи збігається її розмір із визначеним у договорі.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, в укладених позивачем з Криворізькою міською радою договорах оренди землі міститься пункт 12, яким передбачено, що розмір та сума орендної плати переглядається без внесення змін до цього договору у разі: зміни (збільшення або зменшення) розмірів річної орендної плати за землю, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.../... зміни розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м. земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.../...зміни (збільшення або зменшення) розмірів річної орендної плати за землю, базової вартості 1 кв. м земель міста, розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
Таким чином, Договір оренди містить умови, що передбачають зміну розміру орендної плати без укладання додаткової угоди між сторонами, а відтак доводи відповідача про порушення Товариством умов Договору щодо визначення розміру орендної плати є безпідставними.
Застосування пункту 12 договорів виключно у взаємозв`язку із пунктом 30 цих же договорів невиправдано звужує як зміст пункту 12, так і повноваження органу місцевого самоврядування, який має законодавче право визначати розмір орендної плати в граничних межах, встановлених Кодексом.
Більше того, виходячи з пункту 30 договорів, вбачається що використання орендодавцем свого права на одностороннє збільшення орендної плати неможливе без внесення змін до договору окремим документом.
Вимогами пункту 36 договорів передбачено, що зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін (окрім умов, вказаних у розділі «Орендна плата» цього договору, тобто в пункті 12). У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.
Таким чином, пункт 12 договорів оренди землі передбачає можливість зміни орендної плати без внесення змін до договору окремим документом як внаслідок збільшення так і внаслідок зменшення орендної плати.
Враховуючи зміст інших договорів оренди, укладених між позивачем та Криворізькою міською радою, усталену практику відносин між сторонами, а також подальшу, після укладання, поведінку сторін (зокрема, відсутність заперечень щодо тлумачення змісту договорів), висновується про досягнення сторонами згоди на зміну розміру орендної плати в односторонньому порядку шляхом прийняття рішень Криворізькою міською радою.
Криворізька міська рада, як орендодавець, не визнавала неправильною сплату позивачем орендної плати відповідно до ставок, встановлених у відповідних рішеннях міської ради. Наведене вище є свідченням, що Криворізька міська рада (орендодавець) і позивач (орендар) однаково розуміли положення договорів оренди в частині визначення орендної плати та можливості її зміни без укладання додаткових угод.
Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що обставини, покладені відповідачем в основу висновку про заниження орендної плати під час її нарахування на підставі рішень Криворізької міської ради, не є свідченням порушення позивачем вимог законодавства, що регулює відносини оренди землі і сплати орендної плати. Норми пункту 288.5 статті 288 ПК України містять вимогу, за якою річна сума платежу, визначена договором оренди, не може бути меншою за розмір, визначений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України. В даному випадку річний розмір орендної плати, сплачений позивачем на підставі зазначених вище договорів оренди, не суперечив підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
Врахувавши вищенаведені обставини справи в сукупності з нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає, що позивач не допускав порушень умов Договору оренди, а сплачував орендну плату згідно з вимогами чинного на час сплати законодавства, а саме у відповідності до норм Податкового кодексу України та рішень міської ради на кожний рік щодо встановлення ставок податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу.
Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом, у постановах від 21.11.2023 у справі №640/329/20 (справа з подібними правовідносинами про збільшення податкових зобов`язань ПАТ "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ", в тому числі по орендній платі за землю з юридичних осіб за 2017-2018 роки), а також від 29.06.2023 у справі №160/5252/20.
З таких підстав, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги позивача про те, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, окрема від 21.11.2023 у справі № 640/329/20, від 29.06.2023 у справі № 160/5252/20.
Що стосується доводів контролюючого органу, що річна сума обчисленої орендної плати має бути сплачена у трикратному розмірі. 
По-перше, як уже було зазначено у цій постанові, такі доводи відповідача є безпідставними з огляду на умови Договору оренди та приписи Податкового кодексу України.
По-друге, за умовами договорів № 4877 від 12.11.2008, № 4876 від 12.11.2008, № 4878 від 12.11.2008, № 1409 від 05.04.2006Ю № 1897 від 29.03.2007, тощо встановлено, що «річна оренда плата вноситься Орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Законом України «Про плату за землю».
Колегія суддів зауважує, що Закон України «Про плату за землю» втратив чинність з 01.01.2011 р. на підставі Кодексу N 2755-VI ( 2755-17 ) від 02.12.2010. 
Таким чином, нарахування грошових зобов`язань суб`єкту господарювання на підставі закону, який втратив чинність є протиправним.
Окрім того, варто зауважити, що приписи п.п.288.5.1 ст. 288 ПК України не є достатньо чіткими та зрозумілими.
Зокрема, цим підпунктом встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.
Тобто законодавцем одночасно застосовано вирази: «не менше» у розмірі «не більше».
Для визначення розміру земельного податку необхідно застосувати приписи п.п.274.1 ст. 274 ПК України, який визначає, що ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. 
Отже, якщо законодавцем визначено максимальний розмір не більше 3 відсотків нормативної грошової оцінки, то нарахування податковим органом у трикратному розмірі земельного податку, тобто у 7,5 відсотків (2,5%х3) є також протиправним.
Доводи касаційної скарги позивача знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, та колегія суддів погоджується, що правильним є висновок суду першої інстанції про протиправність податкових повідомлень-рішень від 04.02.2025: №38/32-00-07-13, №39/32-00-07-13, №40/32-00-07-13, №41/32-00-07-13.
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке помилково скасовано судом апеляційної інстанції.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 352 Кодексу адміністративного судочинства суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Переглянувши судові рішення, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а суд апеляційної інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення. За таких обставин касаційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду апеляційної інстанції - скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" задовольнити.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року скасувати, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року залишити в силі.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "АРСЕЛОРМІТТАЛ КРИВИЙ РІГ" (50095, м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, ЄДРПОУ 24432974) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 57, ЄДРПОУ 43968079) 48448 (сорок вісім тисяч чотириста сорок вісім гривень) 00 копійок судового збору за подання касаційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.А. Васильєва   Р.Ф. Ханова