Справа № 134/1697/25
2/134/55/2026
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області
у складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.
розглянувши у судовому засіданні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудак В`ячеслав Дмитрович, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 134/1697/25 за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення комісії по розгляду Акта про порушення ПРРЕЕ,

встановив:

У провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа № 134/1697/25 за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення комісії по розгляду Акта про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ). 
Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 квітня 2026 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії СО «Тульчинські ЕМ» АТ «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» з розгляду Акта про порушення ПРРЕЕ № 07988 від 15 серпня 2025 року, оформлене протоколом № 216 від 25 вересня 2025 року, з моменту його прийняття.
08 квітня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Чудак В.Д. у порядку, передбаченому ст. 246 ЦПК України, через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та стягнення з відповідача 50 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що позивач поніс ці витрати у зв’язку з розглядом даної справи.
15 квітня 2026 року від представника відповідача – Мрочко Т.О. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому зазначено, що заявлений позивачем розмір витрат у сумі 50 000 грн є завищеним, не відповідає критеріям розумності та співмірності, а також не підтверджений належними доказами. Зокрема, представник відповідача посилається на відсутність детального опису виконаних адвокатом робіт, недоведеність витрат на проїзд, необґрунтованість включення часу очікування судових засідань до складу правничої допомоги, а також наявність ознак дублювання окремих послуг. У зв`язку з викладеним просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 5 000 грн.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат здійснюється без повідомлення учасників справи.
Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Згідно зі ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18.
У позовній заяві позивач зазначив, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, а також вказав, що у зв`язку з розглядом справи очікує понести додаткові витрати у розмірі 25 000 грн (гонорар адвоката).
Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у даній справі на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 22 жовтня 2025 року та ордеру серії АВ № 1179183 здійснював адвокат Чудак В.Д. 
Згідно з п. 4.1 Договору клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі, визначеній в Акті виконаних робіт, який є додатком до даного Договору, але не менше 35 000 грн. Клієнт або особа, якій доручено здійснити оплату послуг адвоката, сплачує обумовлену суму гонорару протягом одного місяця з дня ухвалення рішення суду по суті справи.
Як вбачається з Акта виконаних робіт від 06 квітня 2026 року, адвокатом Чудаком В.Д. у даній справі надано ОСОБА_1 такі послуги: усна консультація з правових питань – 1 година вартістю 2 000 грн; ознайомлення та вивчення правової бази та судової практики, підготовка та подання до суду позовної заяви – 5 год. вартістю 10 000 грн; підготовка та подання до суду відповіді на відзив – 3 год. вартістю 6 000 грн; участь у судових засіданнях 20.11.2025, 12.12.2025, 12.01.2026, 10.02.2026, 13.03.2026 та 27.03.2026, витрати на проїзд до суду, очікування судового засідання – 36 000 грн; підготовка до судових дебатів – 4 год. вартістю 8 000 грн. Загальна вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) становить 62 000 грн.
Відповідно до домовленості сторін, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 50 000 грн протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.
У строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, адвокат Чудак В.Д. від імені ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу, зробивши відповідну заяву про це до закінчення судових дебатів.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірність у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц).
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Дослідивши подані докази у їх сукупності, суд виходить з того, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню лише за умови доведення їх реальності, необхідності та розумної співмірності із складністю справи, обсягом виконаних робіт, витраченим часом та значенням спору для сторін.
Суд враховує, що представником відповідача подано клопотання про зменшення заявлених витрат, у якому обґрунтовано вказано на відсутність належної деталізації виконаних адвокатом робіт, недоведеність частини витрат (зокрема витрат на проїзд), а також включення до розрахунку часу очікування судових засідань та дублювання окремих видів правничої допомоги.
Судом встановлено, що акт виконаних робіт не містить належної деталізації розподілу часу між окремими видами правничої допомоги, що ускладнює перевірку фактичного обсягу наданих послуг, а також їх необхідності та співмірності із заявленим розміром витрат.
При цьому підготовка правової позиції, аналіз законодавства та судової практики є складовими єдиного процесу підготовки позовної заяви і не можуть розглядатися як самостійні, окремо оплачувані види правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат. Аналогічно, первинна консультація клієнта охоплюється підготовчим етапом формування правової позиції у справі.
Щодо витрат, пов`язаних з участю у судових засіданнях, суд зазначає, що заявлені витрати на «очікування судових засідань» та «витрати на проїзд» не підтверджені належними доказами у розумінні статей 137, 141 ЦПК України та не дають можливості встановити їх фактичну необхідність та обсяг.
Суд також враховує, що справа розглядалася за правилами загального позовного провадження, однак характер спірних правовідносин і предмет доказування не вимагали застосування спеціальних знань, проведення експертиз чи формування ускладненої доказової бази, оскільки спір стосувався перевірки правомірності рішення суб`єкта господарювання. 
Крім того, розмір витрат на професійну правничу допомогу має визначатися з урахуванням необхідності забезпечення балансу між правом сторони на відшкодування понесених витрат та недопущенням покладення на іншу сторону надмірного фінансового тягаря.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу (50 000 грн) є завищеним та не відповідає критеріям розумності та співмірності, визначеним статтями 137, 141 ЦПК України.
Водночас, беручи до уваги обсяг фактично виконаних адвокатом робіт, участь у судових засіданнях, підготовку процесуальних документів, суд вважає необхідним визначити розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, у сумі 15 000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням конкретних обставин справи, на переконання суду, є справедливим та обґрунтованим, співмірним із складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. 
Керуючись ст. ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Чудак В`ячеслав Дмитрович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» про захист прав споживачів, визнання протиправним та скасування рішення комісії по розгляду Акта про порушення ПРРЕЕ.
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО» на користь ОСОБА_1 15 000 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу. 
У решті заяви відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . 
Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ВІННИЦЯОБЛЕНЕРГО», місцезнаходження: вул. Магістратська, 2, м. Вінниця, ЄДРПОУ 00130694.
Повний текст додаткового рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя: