П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року місто Київ
справа №758/5962/24
провадження № 22-ц/824/699/2026 

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., 

сторони:
позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»
відповідач -  ОСОБА_1 

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

на рішення Подільського районного суду міста Києва від 6 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Захарчук С. С.,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 5448725 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022 та розміщених на відповідному сайті.
Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту складає 20 500 грн., строк кредиту - 30 днів. Дата повернення кредиту - 26.02.2022.
ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за кредитним договором виконав та надав їй кредит в сумі 20 500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_1 .
07.06.2022 ОСОБА_1 здійснила частково оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 50 грн.; 30.06.2022 ОСОБА_1 здійснила частково оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 50 грн.; 20.02.2023 ОСОБА_1 здійснила частково оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 1 510 грн. Надалі оплати за кредитним договором не здійснювала.
ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. Кредитного договору, Кредитний договір було автопролонговано, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 64 461, 50 грн.
Враховуючи невиконання ОСОБА_1 своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу № 25.09/23-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.
Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу № 25.09/23-Ф від 25.09.2023 перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором у розмірі: заборгованість за кредитним договором - 20 500 грн., сума процентів за користування кредитом - 43 961,05 грн., загальний розмір - 64 461,05 грн..
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 64 461 грн. 50 коп. за кредитним договором від 27.01.2022, а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Крім того, просив стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу у розмірі - 10 000 грн.
Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 06.03.2025 позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 27.01.2022 в розмірі 20 500 грн.
У задоволені решти вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» 2 422, 40 грн. судового збору.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник «ФК «Фінтраст Капітал» - адвокат Городніщева Є.О. подала апеляційну скаргу, через підсистему «Електронний суд», в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити повністю позовні вимоги товариства, здійснити заміну найменування позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.
Суд першої інстанції помилково дійшов висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, оскільки залишено без належної уваги обставини, що мають значення для справи, та не доведення обставин, які суд вважав встановленими, що призвело до порушенням норм матеріального права та процесуального права.
Зазначає, що кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору, зокрема щодо розміру тіла кредиту та відсотків. Відступлення прав вимоги було здійснено шляхом укладення Договорів факторингу про відступлення ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належне йому право вимоги.
Проте, первісним кредитором невірно встановлено період дії автопролонгації та помилково розрахована сума заборгованості за процентами. Апелянт вважає, що строк автопролонгації дії договору скінчився 26.06.2022 замість 25.08.2022, а вірною сумою процентів за користування грошовими коштами до стягнення з відповідача є сума заборгованості 22201.50 грн., замість 45471.50 грн. Відповідачем було сплачено грошові кошти, спрямовані на оплату заборгованості за процентами загальною сумою 1610 грн.
Судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам (жодної оцінки), а саме тому, що в даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач висловила свої заперечення проти її доводів та просила оскаржуване рішення залишити без змін.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.03.2026 в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом установлено, що 27.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5448725, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М908339.
Відповідно до п. 1.1 договору, укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ТС Товариства.
Відповідно до п. 1.2 договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Відповідно до п.п. 3, 4 договору сума кредиту(загальний розмір) складає: 20 500,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.
Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту.
Відповідно до п. 10.8 договору, підписуючи цей договір, споживач підтверджує, зокрема, що:- перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ ««Авентус Україна», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Згідно Додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту № 5448725 від 27.05.2022, сторони погодили таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якої вбачається, що загальна вартість кредиту складає 20 500 грн, проценти за користування кредитом складають 1 168 грн. 50 коп.
Згідно довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 06.10.2023 на рахунок ОСОБА_1 було перераховано суму коштів у розмірі 20 500 грн. 
Також, установлено, що 25.05.2022 ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 25-05/2022 за плату відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки. 
Згідно п.1.2 договору факторингу права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно його заборгованості.
Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 5448725.
Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 21.10.2024 в АТ КБ «ПриватБанк» було витребувано інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ); підтвердження факту зарахування коштів 27.01.2022 на дану платіжну картку у сумі 20 500 грн. від ТОВ «Авентус Україна».
Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 22.11.2024 на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , на яку 27.01.2022 здійснено переказ коштів на суму 20 500 грн.
Ураховуючи те, що в Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 5448725 від 27.01.2025 вказаний РНОКПП ОСОБА_1 - НОМЕР_2 , та вказаний у відзиві РНОКПП ОСОБА_1 - НОМЕР_2 , збігається з РНОКПП особи, яка отримала 27.01.2022 кошти у розмірі 20 500 грн., зазначеним у відповіді АТ КБ «ПриватБанк», суд дійшов висновку, що надана АТ КБ «ПриватБанк» відповідь від 22.11.2024 є достатнім доказом на підтвердження того, що кошти у розмірі 20 500 грн. були перераховані на рахунок відповідачки ОСОБА_1 . 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що позов в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованим та доведеним, проте в частині стягнення нарахованих позивачем відсотків суд дійшов висновку, що позивачем ні в позовній заяві, ні в доданих документах не надано доказів на обґрунтування цих вимог, а саме: не надано обґрунтованого розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, а тому, правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 43 961 грн. 05 коп. немає.
Ухвалюючи рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з положень ст.141 ЦПК України та підтвердженням понесених витрат позивачем, а саме договором про надання правової допомоги №28/03-2024 від 28.03.2024, звітом про надання правової допомоги від 06.06.2024, на підставі якого та згідно платіжної інструкції №5160 від 07.06.2024 за надання правової допомоги, а саме: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості, складання позовної заяви, подання позовної заяви до суду, позивачем сплачено 10000 грн.
Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Так, матеріалами справи підтверджується, що 27.01.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 5448725, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М908339, відповідно до якого, Товариством було перераховано грошові кошти у загальному розмірі 20500 грн. на банківську карту № НОМЕР_4 , вказану у договорі, що підтверджується листом ТОВ «Контрактовий дім» від 06.10.2023 (том 1 а.с. 74) та листом АТ КБ «Приват банк» (том 2 а.с. 159).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 1.2 договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Договір № 5448725 від 27.01.2022 укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту на сайті Товариства, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідачу надано кредит на споживчі потреби у розмірі 20500 грн. із строком кредитування на 30 днів (з 27.01.2022 до 25.02.2022) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день та зі зниженою процентною ставкою 0,19%.
Згідно п.1.2 договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню у встановлений договором строк.
Відтак, висновок про те, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором № 5448725 виконав у повному обсязі є обґрунтованим, відповідно з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20500 грн. 
Також судом установлено та сторонами не оспорюється той факт, що 25.05.2022 ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 25-05/2022 за плату відступило, а ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до відповідачки.
Щодо стягнення суми заборгованості за відсотками, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Як вбачається зі змісту кредитного договору, строк кредиту складає 30 днів (з (з 27.01.2022 до 25.02.2022).
Тіло кредиту становить 20500 грн.
Розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами, становить 11685 грн. (1,90% x 20500 грн. x 30 днів).
Разом з тим, в апеляційній скарзі заначено, що 26.02.2022 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1129.55 грн. В зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 28.03.2022) за стандартною процентною ставкою 1,90% в день. У період з 26.02.2022 по 27.03.2022, проценти за користування грошовими коштами не нараховувались.
У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20500 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 20591.50 грн., такі розрахунки вказано позивачем у апеляційній скарзі.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Однак, у цій справі, таких позовних вимог не заявлено, а тому колегія суддів зазначає, що у позивача відсутнє право вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками поза межами дії строку кредитного договору.
Крім того, здійснення відповідачем оплати на рахунок кредитора в розмірі 1129.55 грн. 26.02.2022, не є підставою для продовження дії договору, оскільки п.1.4 кредитного договору визначений строк його дії - 30 днів, тобто з 27.01.2022 до 25.02.2022. А такий платіж був здійснений поза межами строку договору, що погоджено сторонами у договорі.
Також, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 здійснила наступні платежі: 07.06.2022в розмірі 50.00 грн., 30.06.2022 , в розмірі 50.00 грн. та 20.02.2023 в розмірі 1510.00 грн.
Таким чином, сума заборгованості за нарахованими в межах погодженого сторонами строку дії кредитного договору та його умов становить 8945,45 грн. (1129.55 грн.+ 50 грн.+ 50 грн.+ 1510 грн.).
Враховуючи наведене, згідно умов договору від 27.01.2022 укладеного між  відповідачем ОСОБА_1 та первісним кредиторомТОВ «Авентус Україна» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 20500 грн. та заборгованість за відсотками в межах погодженого строку кредитуванні у розмірі 8945,45 грн., що разом складає суму 29445,45 грн.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.
Оскільки вимоги позивача за апеляційною скаргою підлягають задоволенню частково, в процентному співвідношенні на 43,44 %, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»підлягає стягненню сума судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1578,44 грн. грн.(3633,60 грн.x 43,44 % : 100%). 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.
Керуючись ст. ст. 141, 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити частково.
Рішення Подільського районного суду міста Києва від 6 березня 2025 року в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у задоволенні решти позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення наступного змісту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за відсотками у розмірі 8945,45 грн.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1578,44 грн.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус