465/11048/25
3/465/66/26

П О С Т А Н О В А
іменем України
12.02.2026 м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук З. М., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
встановив:
ОСОБА_1 21.11.2025 о 15 годині 00 хвилин під час проведення позапланового заходу зі здійснення державного контролю у формі перевірки на предмет дотримання вимог законодавства про працю у фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місцезнаходження фізичної особи - підприємця: АДРЕСА_2 ; адреса місць провадження господарської діяльності: АДРЕСА_3 , а саме встановлено порушення вимог законодавства про працю, що містить ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за що передбачено частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме порушення вимог частини першої статті 21 та частини четвертої статті 24 К3пП України. В ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки на предмет додержання законодавства про працю в частині виявлення неоформлених трудових відносин 21.11.2025 об 11:20 годині у ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ-ПІДПРИЄМЦЯ ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) за адресами: АДРЕСА_4 (ресторан « АДРЕСА_5 (сімейний ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») за виконанням трудової функції зафіксовано (засобами фото-відеофіксації) працівників, а саме: за адресою: 
АДРЕСА_6 . ОСОБА_3 - повідомила, що працює на посаді - офіціанта, також може підміняти
касира, робочий час з 11:00 по 22:00.
2. ОСОБА_4 - зафіксована за виконанням трудової функції працівника кухні також повідомила, що на роботу брала її ОСОБА_1 .
3. ОСОБА_5 - повідомила, що працює на посаді - кухар, проходила стажування 1 тиждень, робочий час з 11:00 по 22:00 обідня перерва з 13:00 по 14:00 без можливості залишення місця роботи.
4. ОСОБА_6 - зафіксована за виконанням трудової функції офіціанта та після знайомства отримавши телефонний дзвінок покинула робоче місце, та відмовлялася надати будь які пояснення. Відтак, 21.11.2025 ФОП ОСОБА_1 надано копію наказу про прийняття на роботу ОСОБА_6 від 20.11.2025 N? 3-к, де вказано про початок роботи з 21.11.2025.
5.0соба 1 (охоронник) - відмовився представитись, повідомив що стажується на посаду охоронника. 
- за адресою 
АДРЕСА_7 - працює 3 місяці на посаді офіціант, повідомила що на роботу брала ОСОБА_1 .
2. ОСОБА_7 - стажувався 2 тижні, 1 тиждень працює на посаді - бармена, про роботу домовлявся з ОСОБА_1 , заробітну плату ще не отримував.
Також, згідно наданих пояснень ОСОБА_8 , в період з червня 2024 року по липень 2025 року допущена до роботи, а саме виконувала трудові обов?язки на посаді - офіціанта ресторану «Avocado Organic Food» у ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .
При цьому, ФОП ОСОБА_1 у ході заходу державного контролю не надано жодних підтверджуючих документів щодо працевлаштування ОСОБА_8 .
За даними реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України, станом на 11:20 год 20.11.2025 ФОП ОСОБА_1 не використовує задекларованої праці перелічених осіб, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Особа 1 (охоронник), п. Вероніка, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
В ході проведення заходу державного контролю адміністрацією ФОП ОСОБА_1 не надано жодних документів, ведення яких передбачено законодавством про праці, в тому числі трудових договорів, на підставі яких вище перелічені працівники, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Особа 1 (охоронник), п. Вероніка, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були допущені до роботи.
Слід наголосити, що стажування працівника на робочому місці без оформлення трудових відносин чинним законодавством не передбачене, окрім випадків цільового направлення центрами зайнятості до роботодавців безробітних, які перебувають на обліку для навчання, стажування необхідним роботодавцю посадам з подальшим працевлаштуванням.
Відповідно до п.2 ч.5 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" N? 5067, роботодавцям забороняється застосовувати працю громадян без належного оформлення трудових відносин, вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин.
Враховуючи вищенаведене, під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має місце порушення вимог ч. 1 ст. 21, ч.4 ст. 24 КпП України, що полягає у фактичному допуску ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Особа 1 (охоронник), ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
ОСОБА_1 у судовому засіданні вини не визнала, просила провадження у справі закрити. Повідомила, що на виконання вимог припису про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЗХ/ЛВ/37055/023620 від 21.11.2025, фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 , вимоги припису було виконано. Зазначає, що особи, зазначені у протоколі №ЗХ/ЛВ/37055/023620 від 21.11.2025, а саме: ОСОБА_10 (зареєстрована в ЄДР 02.06.2023, № 2010350000000322228), ОСОБА_4 (зареєстрована в ЄДР 29.09.2025, № 2010350000000888980), ОСОБА_11 (зареєстрована в ЄДР 30.07.2024, № 2010350000000609770), є фізичними особами – підприємцями, що підтверджується відповідними відомостями з Єдиного державного реєстру. Копії документів, що підтверджують державну реєстрацію, додає. Між ФОП ОСОБА_1 та зазначеними особами не укладено трудових договорів або інших документів, які б створювали трудові відносини. Вони не перебувають у штаті, не отримують заробітної плати та не підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку закладу. Їх перебування у виробничому приміщенні було пов`язане виключно з консультаціями та обговоренням виробничих процесів у межах їхньої підприємницької діяльності; виконання трудових функцій не здійснювалось.
Щодо ОСОБА_6 повідомляє, що 20.11.2025 року ОСОБА_6 перебувала у приміщенні закладу виключно для ознайомлення з умовами можливої роботи та проходження підготовчого етапу перед потенційним працевлаштуванням. Офіційне оформлення ОСОБА_12 на посаду «Адміністратор» відбулося 21.11.2025 відповідно до заяви від 20.11.2025, наказу № 3-к від 20.11.2025 та повідомлення до ДПС (форма № 1) від 20.11.2025.
Під час інспекційного відвідування при вході до приміщення закладу перебувала особа, яка здійснювала контроль доступу до приміщення. Повідомляємо, що зазначена особа не є працівником ФОП ОСОБА_1 та не перебуває з ФОП ОСОБА_1 у трудових або цивільно-правових відносинах (ст. 21, 23 КЗпП України; ст. 626 ЦК України). Зазначена особа здійснює свої функції від імені та за дорученням адміністрації торгового центру, яка забезпечує централізовану охорону території та контроль доступу до приміщень торгового центру в цілому.
Під час проведення паралельних перевірок у інших закладах мережі ресторану, де ФОП ОСОБА_1 не здійснює підприємницької діяльності, інспекторами були отримані усні пояснення від ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про нібито їх роботу у ФОП ОСОБА_1 . Ймовірні твердження цих осіб можуть бути результатом неправильного розуміння їх ролі в мережі закладів, оскільки ФОП ОСОБА_1 виконує лише функції з підбору та попереднього відбору персоналу для усієї мережі, а не є їх роботодавцем.
Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення та долучені до нього матеріали, суд доходить такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється наявними у справі доказами.
Згідно з ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, а тому при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна чи необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Він є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, на якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належне оформлення протоколу впливає на правильність вирішення справи і забезпечення прав учасників правовідносин.
Відповідно до диспозиції частини 3 статті 41 КУпАП адміністративним правопорушенням є Фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Відповідно до частини четвертої статті 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.41 КУпАП, протокол серії №ЗХ/ЛВ/37055/023620/П/1ПТ від 01.12.2025, акт перевірки від 21.11.2025, виклик на складення протоколів від 21.11.2025, виписку з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ, лист про погодження проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю), скаргу щодо не оформлення трудових відносин та не виплату заробітної плати, наказ від 20.11.2025 №3-К про прийняття на роботу ОСОБА_6 , трудовий договір №3 від 20.11.2025, скриношоти з відеозапису, відеозапис.
ОСОБА_1 просила суд долучити заяву про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, пам`ятку про заповнення розділу 3 заяви про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, квитанцію №2, виписки з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ, копію паспорта на ім`я ОСОБА_1 , витяг з реєстру територіальної громади, копію паспорта на ім`я ОСОБА_10 , копію паспорта на ім`я ОСОБА_15 , копію паспорта на ім`я ОСОБА_16 , витяг з реєстру платників єдиного податку, договір суборенди нежитлового приміщення № О-АВ-1 від 05.06.2025, наказ від 24.11.2025 №3-к про прийняття на роботу ОСОБА_14 , наказ від 21.11.2025 №2-к про прийняття на роботу ОСОБА_13 , договір суборенди нежитлового приміщення № О-Твід 04.10.2024, акт приймання-передачі нежитлового приміщення від 04.10.2024, заяву ОСОБА_6 від 20.11.2025, копію паспорта на ім`я ОСОБА_6 , наказ від 20.11.2025 №3-К про прийняття на роботу ОСОБА_6 , повідомлення про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту.
Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що вказані документи не містять фактичних даних, які б «поза розумним сумнівом» підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Особи, зазначені у протоколі ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ), на момент перевірки були зареєстровані як фізичні особи – підприємці, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до ст. 21, 24 Кодекс законів про працю України, трудові відносини виникають виключно на підставі трудового договору та характеризуються підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку і виплатою заробітної плати.
Оскільки зазначені особи здійснювали власну підприємницьку діяльність та не перебували у штаті ФОП ОСОБА_1 , відсутні об`єктивні ознаки трудових відносин, а отже – відсутній факт фактичного допуску до роботи без оформлення трудового договору.
У протоколі зазначено «Особа 1 (охоронник)», яка відмовилась представитись. Жодних анкетних даних цієї особи не встановлено та не зафіксовано. Вказана невідома особа не встановлена працівниками Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у правильності обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення та дає підстави дійти висновку про відсутність порушень вимог ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 24 КЗпП в діях ФОП ОСОБА_1 .
Крім того, у протоколі одночасно зазначено дві адреси: вул. Володимира Великого, 26А та вул. Староєврейська, 37 у м. Львові. При цьому вул. Староєврейська територіально не відноситься до юрисдикції Франківського районного суду м. Львова, який розглядає справу.
Відповідно до ст. 276 Кодекс України про адміністративні правопорушення, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Отже, включення до протоколу обставин, що стосуються адреси поза межами територіальної підсудності суду, свідчить про істотне порушення процесуальних норм, що унеможливлює повний і законний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст.251 КУпАП, обов`язок збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Однак в порушення вимог ч. 2 ст.251 КУпАП посадовою особою, уповноваженою на складання протоколу про адміністративне правопорушення, не надано належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.
Таким чином судом встановлено відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. 
Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Згідно з приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно із вимогами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
В Рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи «Про адміністративні санкції» одним із принципів застосування адміністративних стягнень є встановлення обов`язку нести тягар доказування саме для адміністративних органів (принцип 7).
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи той факт, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе не інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, суд вважає за необхідне відповідно до п.1 ч.1ст.247 КУпАП, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.41 КУпАП закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст.280,283 КУпАП

постановив:
Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя З.М. Коліщук