Справа № 180/195/26
2-а/180/4/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2026 р. м.Марганець
Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Хомченко С.І.,
з секретарем – Меньшиковою А.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник заявника Пашун Світлана Олександрівна, до інспектора 1 взводу 4 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області Шаблико Людмили Сергіївни, департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6565209 від 25.01.2026, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пашун С.О., звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. Мотивував позов таким чином. Постановою від 25.01.2026 року його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 210 грн.. Вказану постанову було винесено на підставі нібито порушення ним вимоги п.21.11 б ПДР, а саме порушення правил перевезення дітей зростом менше 145 см. і віком менше 12 років без автокрісла, не пристебнутими ременями безпеки, при цьому діти стояли на задньому сидінні.Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Матеріали справи не містять жодних доказів, що зріст дітей менше 145 см., вимірювання ніхто не проводив, вік не зазначено. Діти сиділи в автомобілі на сидінні. Отже, постанова про накладення на нього адміністративного стягнення винесена безпідставно. Також йому було відмовлено в ознайомленні з матеріалами справи та участі адвоката. 
Представник департаменту патрульної поліції надала відзив, яким позов не визнала, мотивувала таким чином. Позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до вимог законодавства. 25.01.2026 року поліцейськими під час чергування був зупинений автомобіль Мазда д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та на задньому сидінні якого перевозилися двоє дітей, зріст яких явно менше 150 см., без використання дитячих утримуючих систем. На місці події позивач відмовився назвати вік та зріст дітей, а також надати документи, які посвідчують їх народження та підтверджують, що ОСОБА_1 є їх законним представником. Такі обставини підтверджуються відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського та фотографією дітей на задньому сидінні відповідного транспортного засобу.
Заявник та представник заявника надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі та просить позовні вимоги задовольнити.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином. 
Згідно із ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, а тому судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
З урахуванням наведеного суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами за відсутності учасників справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши докази по справі приходить до такого.
Судом встановлено, що 25 січня 2026 року інспектором 1 взводу 2 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Шаблико Людмилою Сергіївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6565209 на ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «MAZDA», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 10 ст. 121 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 гривень за те, що він, керуючи вказаним автомобілем, рухався через блокпост, перевозивши при цьому дітей зростом менше 145 см. і віком менше 12 років без автокрісла та не пристебнитими ременямит пасивної безпеки, при цьому діти стояли на задньому сидінні, чим порушив п.21.11 б ПДР. 
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частиною 5 ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з пп. «б» п. 21.11 Правил дорожнього руху забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання; в) дітей до 16-річного віку в кузові будь-якого вантажного автомобіля; г) організовані групи дітей у темну пору доби.
Відповідно до ч. 10 ст. 121 КУпАП порушення правил перевезення дітей тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 10 ст. 121 цього Кодексу.
Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Згідно із ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зазначає, що у п.7 оскаржуваної постанови міститься посилання на відеозапис, який зроблено портативним відеореєстратором інспектора за №470447 від 25 січня 2026 року.
Представником відповідача до відзиву було долучено вищевказаний відеозапис, на якому зафіксовано, як рух транспортного засобу так і зупинку на вимогу працівника правоохоронного органу та перебування двох малолітніх дітей на задньому сидінні автомобіля без спеціальної дитячої утримуючої системи, без використання ременів безпеки, що є порушенням пп. «б» п.21.11. ПДР, та створювало небезпеку для дітей.
Також зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що зріст малолітніх дітей явно менший 150 см., що можна переконливо зрозуміти з фотографії, а також, що вказані діти перебували на задньому сидінні автомобіля без спеціальної дитячої утримуючої системи, без використання ременів безпеки саме під час здійснення руху транспортного засобу, що спростовує заперечення позивача про відсутність вимірів зросту дітей та їх хворобливого вигляду.
При цьому, позивачем жодних доказів на підтвердження своїх доводів, зазначених у позовній заяві, не надано.
Посилання позивача, що йому було відмовлено в ознайомленні з матеріалами справи, не роз`яснювались його права та право на правову допомогу спростовуються наданими відеофайлами відповідача, які зроблено портативними відеореєстраторами інспектора за №470447 та №471256 від 25 січня 2026 року.
Згідно з ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Частиною 1 статті 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Раозм з тим, згідно ст.258 КУпАПрозгляд справ про адміністративніправопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і справ, розгляд яких відноситься до компетенції Національної поліції, здійснюється за правилами скороченого провадження. У таких справах постанова виноситься на місці вчинення правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Позивачу були роз`яснені його права, постанова інспектором поліції висенена згідно чинного законодавства, яка і була вречена позивачу на місці зупики.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, суд критично оцінює позицію позивача щодо протиправності постанови, оскільки оцінюючи наявні у справі докази, суд дійшов переконання, що позивачем дійсно було порушено вимоги пп. «б» п. 21.11. ПДР та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 10 ст. 121 КУпАП. 
Відповідно до статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З наявних у справі доказів, в ході судового розгляду не встановлено порушення і порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та складення оспорюваної позивачем постанови.
Отже, за таких обставин, судом встановлено, що оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення є законною, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає залишенню без змін.
Враховуючи викладене, оскільки подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені і відображені в оскаржуваній постанові, то суд вважає, що посадова особа відповідача під час винесення зазначеної постанови діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, і за таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 72, 77, 242-246, 255, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 4 роти 4 батальйону УПП в Дніпропетровській області Шаблико Людмили Сергіївни, департамент патрульної поліції, Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6565209 від 25.01.2026 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя: С. І. Хомченко