Справа №: 398/1831/26 
провадження №: 3/398/485/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України 

"08" квітня 2026 р. суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Авраменко О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

21 березня 2026 року, близько 13 год 32 хв, перебуваючи за адресою:  АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство відносно свого двоюрідного онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою.
Відповідальність за дане адміністративне правопорушення передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
07.04.2026 року через канцелярію суду захисником ОСОБА_1 – адвокатом Калашником О.М. подано заперечення на протокол про адміністративне правопорушення, в якому останній просить закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, обґрунтовуючи це тим, що під домашнім насильством психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї. Отже, самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та не утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі висловлювання спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Обставини домашнього насильства описані в протоколі не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено про можливість завдання чи завдання внаслідок цього шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_2 . В матеріалах справи відсутні правові докази, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 насильства саме в сім`ї, як це передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто відсутні докази наявності родинних відносин між особою щодо якої складено протокол та заявником. До протоколу не додано відомостей відносно особи, яка притягується до відповідальності, зокрема, характеризуючи даних на правопорушника. В протоколі не вказані свідки правопорушення, відсутні їх пояснення та не додано інших документів які доводять вину ОСОБА_1 . Крім того, в протоколі вказані місця реєстрації правопорушника та потерпілої не відповідають дійсності. Вважає, що протокол складений з порушенням норм чинного законодавства та не правильним тлумаченням і застосуванням норм КУпАП, а тому підлягає закриттю за ч. 1 ст. 247 КУпАП.
До поданого заперечення на протокол долучено пояснення ОСОБА_1 від 07.04.2026 року, відповідно до якого останній вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає. Додатково пояснив, що у 2025 році донька його брата зі своїм сином переїхали проживати в будинок по АДРЕСА_1 , аргументуючи це тим, що даний будинок є спадщиною її батька ОСОБА_3 . Після переїзду ОСОБА_4 , від ОСОБА_5 та ОСОБА_3 почали лунати погрози в його бік та вимоги відмовитись від спадщини. На фоні таких вимог у них почались сварки. На нього постійно здійснюють психологічний тиск, погрози відправки на війну. На даний час він проживає в літній кухні на території даного домоволодіння. У зв`язку з емоційним та психологічним навантаженням інколи вживає алкогольні напої. Зазначив, що відносно ОСОБА_2 не вчиняв діяння фізичного, психологічного, сексуального або економічного насильства, що вчинялось в межах місця проживання, тим паче погрожував фізичною розправою.
В судове засідання, призначене на 08.04.2026 року, ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Калашник О.М., будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, не з`явились. Причини неявки не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. Судом здійснювалось повідомлення ОСОБА_1 за допомогою СМС-повідомленням та відповідне повідомлення про виклик в судове засідання на 13 год 00 хв 08.04.2026 року, ним отримано в додаток «Viber» 31.03.2026 року о 10 год 43 хв, а також захисник ОСОБА_1 – адвокат Калашник О.М. отримав судову повістку про виклик в судове засідання особисто, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки.
Відповідно до ст. 268 КУпАП неявка ОСОБА_1 та адвоката Калашника О.М. не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступних висновків.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітньою дитиною, оскільки не досяг 14-ти років.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства – особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
Частиною 2 статті 173-2 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) психологічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої особи.
За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Факт вчинення ОСОБА_1 дій, що підпадають під ознаки психологічного насильства, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою. Зокрема, заявник ОСОБА_5 у своїх письмових показаннях, що долучені до протоколу, послідовно стверджує та описує, що брат її чоловіка поводився агресивно в зв`язку з вживанням алкогольних напоїв та образив її онука нецензурною лайкою і погрожував і така його поведінка є систематичною. Її пояснення є послідовними та узгоджуються з наявними письмовими доказами: рапортом про реєстрацію заяви потерпілої в ЄО від 21.03.2026 року, протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 від 21.03.2026 року, відповідно до якої остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , який вчинив відносно свого двоюрідного онука ОСОБА_2 домашнє насильство.
Зазначені письмові пояснення ОСОБА_5 узгоджуються з поясненнями ОСОБА_1 , долученими до заперечення на протокол від 07.04.2026 року, в яких останній підтвердив, що у нього з родичами існує тривалий конфлікт, пов`язаний з поділом спадщини, в зв`язку з чим у них на цьому підґрунті виникають словесні сварки.
Відтак, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 21.03.2026 року; протоколом прийняття заяви від ОСОБА_5 від 21.03.2026 року, відповідно до якої остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , який вчинив відносно свого двоюрідного онука ОСОБА_2 домашнє насильство; письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 21.03.2026 року, яка зазначила, що 21.03.2026 року вони перебували в гостях у матері чоловіка, де також був ОСОБА_1 , онука та правнук матері чоловіка, де в цей час ОСОБА_1 вчинив відносно свого двоюрідного онука ОСОБА_2 психологічне насильство, яке виражалось в нецензурній лайці та погрозах фізичною розправою.
Суд критично оцінює позицію ОСОБА_1 та його захисника, які заперечують факти образ та погроз, оскільки твердження ОСОБА_1 про те, що самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання та образи не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення, спростовуються письмовими поясненнями учасників справи про наявність тривалих майнових претензій та напружених стосунків.
Агресивна манера спілкування («підвищені тони») з малолітньою особою в контексті образ та погроз об`єктивно призвели до обґрунтованих побоювань щодо безпеки та можливості продовження таких протиправних дій відносно дитини. Такі погрози є психологічним насильством згідно з наведеним вище визначення та завдали шкоди психологічному здоров`ю малолітнього потерпілого. Реальність таких побоювань безпосередньо підтверджується фактом звернення особи на загальнонаціональний номер екстреного виклику Національної поліції України (102), виклик та приїзд на місце події працівників поліції.
Також суддя звертає увагу, що факт зареєстрованого місця проживання правопорушника та потерпілої особи за різними адресами/чи не встановлення місця такої реєстрації, не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_1 як домашнього насильства, адже згідно з нормами п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на родичів, якими є особа, що притягується до відповідальності та малолітній потерпілий.
За таких обставин, суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення дій психологічного характеру (погрози, образи), внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, вчинене стосовно малолітньої особи.
Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховуються: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Враховуючи характер правопорушення, особу правопорушника, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, суддя вважає, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Керуючись ст. 40-1, ч. 2 ст. 173-2, ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Реквізити для сплати штрафу Назва платежу: Адміністративні штрафи та інші санкції; номер рахунку: UA388999980313020106000011561; Назва одержувача коштів: отримувач коштів: ГУК у Кіров. обл./тг м. Олексан/21081100, код за ЄДРПОУ: 37918230; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету: 21081100; Призначення платежу: *; 121; код платника; ПІБ адмінштраф.
Реквізити для сплати судового збору Назва платежу: Сплата судового збору за рішенням суду про стягнення судового збору на користь держави; № рахунку: UA908999980313111256000026001; Назва одержувача коштів: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за ЄДРПОУ: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.
Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя Олександрійського
міськрайонного суду
Кіровоградської області Олександр Володимирович Авраменко