Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/200/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Гайдар Н. І. 
Категорія - 126  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2026 року. суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2026 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без вилучення транспортного засобу.

Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп., 

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції,  ОСОБА_1 13.02.2026 о 15:46 год. в селищі Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, по а/д Київ-Знам`янка 242 км, керував транспортним засобом марки Renault Mеgane, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія категорії В, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом. Був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП 11.09.2025 постанова ЕНА 5630741, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що суд не прийняв до уваги його письмові пояснення. З Кропивницького до села Підлісного за кермом автомобіля була його дружина ОСОБА_2 , але доїхавши до села Підлісне незадовільний стан дорожнього покриття та почався сильний туман видимість 200-500м, що унеможливлювало їхати дружині, у зв`язку із поганим почуттям, а саме із онкозахворюванням дружини він сів за кермо об`їхати даний участок. Об`їхавши поганий відрізок дороги за кермо автомобіля з селище Олександрівки сіла ОСОБА_2 . У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Вказав, що працівником поліції в протоколі не вказано ні назву, ні модель, ні серійний номер пристрою, який застосовувався для відео зйомки, не зазначено номер та серію диску, а також відомості про відео фіксація руху автомобіля, моменту зупинки транспортного засобу та обставин складання самого протоколу про адміністративне правопорушення, що є явно недостатнім для повного і об`єктивного встановлення винуватості у вчиненні правопорушення за ст. ч.5 ст.126 КУпАП. Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказами на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які свідки та поняті, які можуть підтвердити або спростувати факт, що він керував під час зупинки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до п.2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно диспозиції ч.5 ст.126 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції дослідивши матеріали справи та всі зібрані докази у їх сукупності правильно встановив дійсні фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 590546 від 13.02.2026 року, ОСОБА_1 13.02.2026 о 15:46 год. в селищі Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, по а/д Київ-Знам`янка 242 км, керував транспортним засобом марки Renault Mеgane, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія категорії В, тобто не маючи права керування даним транспортним засобом. Був притягнутий до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП 11.09.2025 постанова ЕНА 5630741, чим порушив вимоги п. 2.1 (а) ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначав що вину не визнає, проте під час апеляційного розгляду вказав, що вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП визнає. 

Проте, незважаючи на це, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами і, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 590546 від 13.02.2026 року, яким підтверджується, що саме 13.02.2026 о 15:46 год. в селищі Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, по а/д Київ-Знам`янка 242 км, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с.1); довідкою Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 17.02.2026, згідно з якою 02.09.2025 постановою ЕНА №5630741 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, дана постанова сплачена (а.с.6); постановою серії ЕНА №5630741 від 02.09.2025, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП (а.с.7); рапортом інспектора ВП №1 (м. Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ангурець Є.Ю. від 13.02.2026 (а.с.5).

Крім того, його вина підтверджується відеозаписами з бодікамер поліцейських, що містяться на DVD-дисках, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, якими підтверджується, що саме ОСОБА_1 13.02.2026 о 15:46 год. в селищі Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області, по а/д Київ-Знам`янка 242 км, керував транспортним засобом марки Renault Mеgane, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений працівниками поліції на комендантському посту, під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 повідомив, що в нього відсутнє посвідчення водія, оскільки його позбавлено права керування транспортними засобами.
При цьому,  ОСОБА_1 не заперечував факт керування даним транспортним засобом та факт притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП протягом року, жодних заперечень і щодо самого протоколу не заявляв (а.с.9).

Вказані зібрані докази по справі є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою, та повністю відповідають встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції дійсним фактичним обставинам справи. Сумніви щодо належності, достовірності та допустимості вказаних доказів у апеляційного суду відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що зібрані докази по справі неналежні та недопустимі, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки досліджені судом першої інстанції докази є належними та допустимими, взаємоузгоджуються між собою та повністю підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, який встановлений судом першої інстанції та який знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду. Підстави для визнання зібраних по справі доказів неналежними та недопустимими відсутні.

Також, доводи апеляційної скарги стосовно того, що транспортним засобом керувала дружина ОСОБА_1 , є безпідставними. Оскільки повністю спростовуються відеозаписом в матеріалах справи з якого вбачається, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Mеgane, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому під час спілкування останній не заперечував факту керування.

Крім цього, доводи апеляційної скарги стосовно того, що відеозапис, зафіксований нагрудною камерою поліцейського, є неналежним доказом, є безпідставними, оскільки право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України "Про Національну поліцію" та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999. Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) передбачено ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03.02.2016 року №100, тому вказаний відеозапис є належним та допустимим доказом, який взаємоузгоджується з іншими доказами по справі та відповідає дійсним фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги стосовно крайньої необхідності, є необґрунтованими та безпідставними. 
Обґрунтовуючи стан крайньої необхідності, посилаючись на те, незадовільний стан дорожнього покриття та почався сильний туман видимість 200-500м, що унеможливлювало їхати дружині, у зв`язку із поганим почуттям, проте відсутні підстави вважати, що єдиним способом усунення небезпеки могло бути керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 є умисною дією, а тому, зазначені доводи не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності. Таку позицію слід розцінювати, як намагання останнім уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Крім того, будь-яких інших доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції не надано. 

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.

При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення, яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень. 

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі також відсутні.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, мотивованою та обґрунтованою, підстави для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років, без вилучення транспортного засобу – залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)