Справа № 740/7527/25 
Провадження № 2/740/806/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року м. Ніжин  
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 07.01.2025-100001714 від 08.01.2025 у сумі 12400 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 07.01.2025-100001714 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до договору сторони погодили, що кредит в розмірі 4000 грн. надається позичальнику строком на 140 днів; процентна ставка – фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, комісія, пов`язана із наданням кредиту – 20% від суми кредиту. 
Позивачем зобов`язання за договором виконано в повному обсязі і надано відповідачці кредит у розмірі 4000 грн. Відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 12400 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 4000 грн., по процентах - 5600 грн., комісія – 800 грн., неустойка - 2000 грн. 

Відповідачкою подано відзив, у якому позовні вимоги не визнає, та в обгрунтування своїх заперечень зазначає, що у січні 2025 року вона стала жертвою шахрайських дій з боку невідомих осіб, внаслідок чого на її ім`я за 7-8 січня 2025 року були оформлені кредитні договори з різними банківськими установами на загальну суму близько 100 000 грн. 
За даним фактом 14.03.2025 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №12025275490000055 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, в якому ОСОБА_1 отримала статус потерпілої. Досудове розслідування на даний час триває.
Вона особисто кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр» ніколи не укладала, її волевиявлення як позичальника на укладення договору було відсутнє.
Крім того, відповідачка вважає, що розрахунок заборгованості за кредитним договором не відповідає нормам чинного законодавства, зокрема в частині нарахування комісії та штрафних санкцій.

Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому просить задовольнити позов та вважає твердження ОСОБА_1 , викладені у відзиві, безпідставними враховуючи наступне. 
Стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Саме його було використано відповідачкою для підписання Кредитного договору. Відповідачка не заперечує, що відповідний засіб зв`язку належить їй, або що на час укладення спірних договорів вона втратила вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування.
Відповідачкою під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію через систему BankID, від центрального вузла системи BankID Національного банку України були отримані зокрема дані, які однозначно ідентифікують відповідача. 
ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного договору, а саме перерахованокошти на картковий рахунок відповідачки, номер якого зазначено нею у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу – iPay.
Зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, сторона відповідача не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідачка зазначила в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. 

Ухвалою судді 08.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження, постановлено розгляд справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалами суду 23.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки про зупинення провадження у справі та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача у відповіді на відзив просив провести розгляд справи без їх участі.
Відповідачка подала заяву, в якій позовні вимоги не визнає, оскільки кредитний договір не укладала та грошові кошти за договором не отримувала, а стала жертвою шахраїв. Тому просить відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без її участі.

Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію).
На підтвердження заявлених вимог, позивачем надано, зокрема укладений 08.01.2025 в електронній формі шляхом акцептування позичальником пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» Кредитний договір № 07.01.2025-100001714 (а.с. 17зворот-23).
Згідно умов кредитного договору, позичальнику надається кредит у сумі 4000 грн. строком на 140 днів із дати його надання (до 27.05.2025). 
Сторони узгодили фіксовану незмінну процентну ставку – у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, а також комісію в розмірі 800 грн.
Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних; неустойка – 40 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Підписана позичальником заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферту), у якій викладені наступні умови. 
Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11хх-хххх-1833.
Згідно п. 4.3. Договору днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу.
Відповідно до п.п. а п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту, процентів, комісії шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №07.01.2025-100001714 від 08.01.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Споживчий центр» складає 12400 грн., з яких: основний борг – 4000 грн., заборгованість за відсотками – 5600 грн., комісія – 800 грн., неустойка – 2000 грн. (а.с.14 зворот).
Відповідачка наявність заборгованості перед позивачем заперечує, вказавши, що кредитний договір з відповідачем не укладала, грошові кошти за ним не отримувала, а сама стала жертвою шахраїв. 
На підтвердження вказаного ОСОБА_1 надала суду: - копію витягу з ЄРДР про внесення відомостей до ЄРДР по факту можливих шахрайських дій щодо ОСОБА_1 , з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 190 КК України; - копію пам`ятки про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадження, вручену 19.03.2025 потерпілій ОСОБА_1 старшим дізнавачем Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області; - скріншоти переписки у месенджері з невідомими особами; - ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 13.03.2025 (а.с. 45-56). 
Позивачем на підтвердження видачі кредитних коштів відповідачці надано копію листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №1-1112 від 11.12.2025 (з яким ТОВ "Споживчий центр" уклало договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2), з якого вбачається, що 08.01.2025 товариством успішно перераховано кошти в сумі 4000 грн. на картку № НОМЕР_1 , призначення платежу: видача за договором кредиту № 07.01.2025-100001714. При цьому інформації про отримувача коштів даний лист не містить (а.с. 14).
Ухвалою суду 23.02.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації про те, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну карту № НОМЕР_1 , інформації про рух коштів по вказаній карті та про прізвище, ім`я та по батькові отримувача грошових коштів у сумі 4000грн., перерахованих 08.01.2025 на зазначену карту.
Згідно інформації, наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , банком не було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с. 83).
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення.
Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо).
Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи.
Даючи правову оцінку дослідженим доказам, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів перерахунку відповідачці ОСОБА_1 грошових коштів, згідно кредитного договору № 07.01.2025-100001714 від 08.01.2025, а отже, відповідно, і доказів укладення самого договору позики, в розумінні ст. 1046 ЦК України, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Інші доводи учасників справи не спростовують вищенаведених висновків щодо вирішення позовних вимог. При цьому, суд звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.
Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь