Справа № 183/315/23
№ 1-кп/183/829/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року Дніпропетровська обл.,
м. Самар
Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 62019050000000102 від 30.01.2019 р. за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завалля, Камянець – Подільського р-ну, Хмельницької обл., громадянина України, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за контрактом на посаді розвідника кулеметника розвідувального відділення розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, 29 грудня 2018 року самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , в умовах особливого періоду та до 16.08.2019 проводив час на власний розсуд у спосіб не пов`язаний із проходженням військової служби, в умовах особливого періоду, чим фактично протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
На цих підставах обвинуваченому ОСОБА_4 , пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке кваліфікується як самовільне залишення місця служби, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 . 
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 , та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.
Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем проходження військової служби зарекомендував себе посередньо, раніше судимий.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом встановлено, що обвинувачений вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2025 р. у справі № 686/525/25 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03.03.2022, визначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання меш суворого, призначеного вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2024, покарання, більш суворим, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Судом постановлено відраховувати строк відбуття покарання з дня набрання вироком законної сили. У строк відбуття покарання зарахований час попереднього ув`язнення ОСОБА_4 та відбуте ним покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.12.2024, із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі, з 24.08.2024 до дня набрання вироком законної сили.
Таким чином на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2025 р. у справі № 686/525/25 слід остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років шість місяців.
Також на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно визначеного за цим вироком за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати частково відбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2025 р. у справі № 686/525/25 в період з 24 серпня 2024 р. до дня набрання законної сили вироком у справі, що розглядається.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Речові докази відсутні.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2025 р. у справі № 686/525/25, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років шість місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня набрання вироком законної сили.
Зарахувати в строк відбування ОСОБА_4 покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання у виді позбавлення волі за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.06.2025 р. у справі № 686/525/25 (в період з 24 серпня 2024 р. по день набрання законної сили вироку у справі, що розглядається (№ 183/315/23)).
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1