П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/19678/25	

Перша інстанція: суддя Аракелян М.М.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В.,Федусика А.Г.,

секретар – Божко А.К.,
за участю: представника позивача – Лоскутова В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 р. у справі № 420/19678/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 1 024 311,41грн, –

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
У червні 2025 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості з:
- військового збору, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 78 047 грн. 03коп. на бюджетний рахунок UА938999980313050137000015001, КБК 11011001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК Одеській області/Одеська обл./11011001;
- податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 937 244 грн. 38коп. на бюджетний рахунок UА038999980333189341000015706, КБК 11010500, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/ м.Рені/11010500;
- по адміністративних штрафах та інших санкціях у розмірі 9 020грн. 00коп. на бюджетний рахунок UА448999980313030106000015706, КБК 21081103, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК Одеській області/м.Рені/21081100.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що фізична особа-платник податків ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФО-ПП ОСОБА_1 , складає 1 024 311 грн. 41 коп., а саме: заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (б/к – 11011001) складає 78 047 грн. 03 коп. та виникла на підставі нарахування: (основний платіж – 62 437,62 грн., штрафні санкції – 15 609,41 грн., пеня – 0,00 грн.); податкове повідомлення-рішення № 6936/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 78 047,03грн. Заборгованість з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (б/к – 11010500), складає 937 244 грн. 48 коп. та виникла на підставі нарахування: (основний платіж – 749 251,5 грн., штрафні санкції – 187 992,88 грн., пеня - 0 грн.) на загальну суму 680,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6921/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 680,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6933/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 749 251,5 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6933/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 суму 187 312,88 грн. Заборгованість по адміністративних штрафах та інших санкціях складає 9 020 грн. 00 коп. та виникла на підставі нарахування: (основний платіж 29 379,31 грн., штрафні санкції – 7 344,83 грн., пеня 9336,99 грн.); податкове повідомлення-рішення № 6926/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 46 061,13 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6930/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 8 000,00 грн. В зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом було винесе податкову вимогу форми “Ф” № 0007098-1306-1532 від 16.04.2025 року, яку було направлено платнику податків рекомендованим листом.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.
Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28 листопада 2025 року позов задовольнив.
Стягнув з Фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму заборгованості:
- по військовому збору, що сплачується за результатами річного декларування у розмірі 78 047 (сімдесят вісім тисяч сорок сім) грн. 03коп. на бюджетний рахунок UА938999980313050137000015001, КБК 11011001, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК Одеській області/Одеська обл./11011001.
- з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 9 372 44 (дев`ятсот тридцять сім тисяч двісті сорок чотири)грн. 38 коп. на бюджетний рахунок UА038999980333189341000015706, КБК 11010500, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Одеській області/ м.Рені/11010500.
- по адміністративних штрафах та інших санкціях у розмірі 9 020 (дев`ять тисяч двадцять) грн. 00коп. на бюджетний рахунок UА448999980313030106000015706, КБК 21081103, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК Одеській області/м.Рені/21081100.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем доказів погашення податкового боргу суду не надано, позов Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що Головне управління ДПС в Одеській області, розпочавши 15.01.2025 проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , не пересвідчилося у дотриманні однієї з обов`язкових умов для початку проведення такої перевірки (визначеною п.79.2 ст.79 ПК України), якою є вручення платнику податків письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки.
31.03.2026 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення (перенесення розгляду справи) вмотивоване тим, що представник відповідачки звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, які лежать в основі судового рішення, що оскаржується в даній справі. Проте, Одеським окружним адміністративним судом не вирішено питання щодо відкриття провадження у справі № 420/4223/26.
Розглянувши зазначене клопотання колегія суддів зазначає, що зібрані у справі № 420/19678/25 докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, в той час як заявлене представником апелянта клопотання про відкладення розгляду справи не містить обґрунтування об`єктивної неможливості розгляду справи № 420/19678/25. До того ж провадження у справі № 420/4223/26 не відкрито.
Принагідно слід зазначити, що подальше скасування судового рішення, яке було підставою для ухвалення судом рішення в іншій справі, не є підставою для скасування цього рішення в касаційному порядку. Ефективним процесуальним механізмом у такому випадку є звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 3 ч.2 ст.361 КАС України. 
Тотожний підхід був застосований Верховним Судом при розгляді справи № 160/9858/19 27.05.2025. 
За наведених обставин, враховуючи строк розгляду апеляційної скарги відповідно до статті 309 КАС України, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення (перенесення розгляду справи) слід відмовити.

Обставини справи.
Суд першої інстанції встановив, що згідно інформації Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.45) з 25.06.2019.
За цією адресою позивач направив відповідачу копію позовної заяви з додатками. 
Згідно розрахунку податковий борг, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить станом на 29.05.2025 1 024 311,41 грн., а саме:
- заборгованість по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (б/к – 11011001) складає 78 047 грн. 03 коп. та виникла на підставі нарахування: (основний платіж – 62 437,62 грн., штрафні санкції – 15 609,41 грн., пеня – 0,00 грн.); податкове повідомлення-рішення № 6936/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 78 047,03грн.
- заборгованість з податку на доходи фізичними осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (б/к – 11010500), складає 937 244 грн. 48 коп. та виникла на підставі нарахування: (основний платіж – 749 251,5 грн., штрафні санкції – 187 992,88 грн., пеня - 0 грн.) на загальну суму 680,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6921/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 680,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6933/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 749 251,5 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6933/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 суму 187 312,88 грн. 
- заборгованість по адміністративних штрафах та інших санкціях складає 9 020 грн. 00 коп. та виникла на підставі нарахування: (основний платіж 29 379,31 грн., штрафні санкції – 7 344,83 грн., пеня 9336,99 грн.); податкове повідомлення-рішення № 6926/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 46 061,13 грн.; податкове повідомлення-рішення № 6930/15-32-24-05-20 від 17.02.2025 на загальну суму 8 000,00 грн.(а.с.3);
Відповідно до акту Головного управління ДПС в Одеській області про результати позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих платником податків за період з 01.01.2021 року по 31.12.2022 відповідачем порушено:
1. п.49.1, пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.3 р.163.1 ст. 163, пп.164.2.20 п.164.2 ст. 164, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) фізичною особою платником податків ОСОБА_1 , не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік, за 2022 рік та не задекларовано суму отриманого доходу у сумі 4162508,32 грн., у тому числі: 2021 рік – 402268,89 грн., 2022 рік - 3760239,43 грн., як інші доходи;
2. пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.3 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 р.164.1, рр.164.2.20 р.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.170.11.1. п.170.1 ст.170, п.179.7 ст.179 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в наслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету податок на доходи з фізичних осіб у сумі 749251,50 грн., у тому числі: 2021 рік 72408,40 грн., 2022 рік – 676843,10 грн.;
3. пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.3 п.163.1 ст.163, пп. 164.1.3 п. 164.1, пп.164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп.170.11.1. п.170.1 ст.170, п. 179.7 ст.179, пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3. п. 161 підрозділу 10 розд. ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в наслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір у сумі 62437,62 грн. у тому числі: 2021 рік – 6034,03 грн., 2022 рік – 56403,59 грн.;
4. п.44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-У1 (із змінами та доповненнями) в частині зберігання та надання контролюючому органу первинних документів;
5. пп.73.3.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-У1 (із змінами та доповненнями) фізичною особою платником податків ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , встановлено ненадання до податкових органів відповіді на письмовий запит про надання інформації(а.с.13-27).
У зв`язку із тим, що сума боргу не сплачена відповідачем самостійно, позивач звернувся до суду із позовом.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
За визначенням у пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з пп. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Пунктом 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, зокрема якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України).
Приписами п.54.5 ст.54 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно із пп. «а» пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Положеннями п.42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами п. 42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Статтею 45 ПК України визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України, до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься інформація про місце проживання.
Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Враховуючи викладені вище обставини, суд апеляційної інстанції зазначає, що контролюючий орган вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки фізичної особи - платника податків та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, він має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19, від 22 травня 2024 у справі № 640/14787/21.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 дійшов висновку, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що контролюючим органом податкові повідомлення-рішення надіслані рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу платника податків ( АДРЕСА_1 ), яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, проте конверт повернувся із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 32-38)
Також матеріалами справи підтверджено, що податкова вимога ГУ ДПС в Одеській області від 16.04.2025 форми “Ф” №0007098-1306-1532 (а.с.8) надіслана відповідачу за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, с. Нагірне, вул. Центральна, буд. 100 рекомендованим листом та була вручена відповідачу 12.05.2025 (а.с.9).
Отже, колегія суддів зазначає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога надсилались контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою відповідача та вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення, а тому сума заявленого до стягнення боргу є узгодженою та може бути стягнута в судовому порядку.
Так, враховуючи відсутність доказів оскарження податкових повідомлень-рішень та/або податкової вимоги в адміністративному чи судовому порядку під час розгляду справи в суді першої інстанції, податкові зобов`язання є узгодженими та набули статусу податкового боргу.
Виходячи з наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом дотримана процедура, що передує стягненню податкового боргу за рішенням суду, а тому заявлені контролюючим органом позовні вимоги стосовно податкового боргу у розмірі 1 024 311,41 грн. в повній мірі узгоджуються з приписами податкового законодавства та є обґрунтованими.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову. Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Колегія суддів не приймає доводи представника апелянта, що Головне управління ДПС в Одеській області, розпочавши 15.01.2025 проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 , не пересвідчилося у дотриманні однієї з обов`язкових умов для початку проведення такої перевірки (визначеною п.79.2 ст.79 ПК України), якою є вручення платнику податків письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки. Зокрема, колегія суддів враховує те, що доказів звернення відповідача до контролюючого органу із заявою про зміну податкової адреси чи зміну фактичного місця проживання матеріали справи не містять, а тому такі посилання відповідача не є підставою для не дотримання вимог податкового законодавства.
Апеляційний суд зазначає, що контролюючий орган не наділений повноваженнями на власний розсуд змінювати дані Державного реєстру та облікової картки платника та/або розшукувати місцезнаходження платника податку, а тому вважає, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Ці ж правові висновки знайшли підтвердження у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року по справі № 420/26492/21.
Відповідач в апеляційній скарзі не спростовує того, що обов`язок щодо інформування контролюючого органу про зміну свого фактичного місцезнаходження він не виконав.
В межах спірних у цій справі правовідносин, апеляційний суд, вказує про дотримання контролюючим органом вимог пунктів 95.1-95.3 статті 95 ПК України, який характеризується сукупністю таких обставин, які мали місце на момент звернення до суду з позовом: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення боргу; момент його виникнення; встановлення факту несплати податкового боргу в добровільному порядку.
Тотожний підхід був застосований Верховним Судом при розгляді справи № 320/659/23 - 11 листопада 2025 року.
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено ГУ ДПС в Одеській області у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі № 640/9016/20, від 24 вересня 2025 року у справі № 520/7480/25.
У постанові від 23 травня 2022 року у справі № 810/3116/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
У цій же постанові Судова палата зробила висновок, що обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків кореспонденції у спосіб, визначений статтями 42, 58 ПК України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції.
Крім того, Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 травня 2022 року (справа №810/3116/18) зазначено, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Судом також зазначено, що постійне неотримання поштової кореспонденції, яка направляється контролюючим органом на адресу платника податків є зловживанням останнім правом платника податків бути повідомленим контролюючим органом щодо прийнятих стосовно нього рішень.
З огляду на викладене, на думку колегії суддів, посилання апелянта у апеляційній скарзі на порушення податковим органом п.79.2 ст.79 ПК України в частині вручення платнику податків письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.
Поміж тим, апеляційний суд зауважує, що заперечень по суті Акту документальної позапланової невиїзної перевірки №342/15-32-24-05-15 від 29.01.2025 відповідачем в апеляційній скарзі не наведено.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року у справі № 420/19678/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.
Дата складення та підписання повного тексту судового рішення – 02 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик