Справа № 273/443/25
Провадження № 2/273/185/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року м.Баранівка

Баранівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Бєлкіної Д.С., за участю секретаря судового засідання Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який навчається, у розмірі частини з усіх видів доходу щомісяця до закінчення навчання – 30.06.2026 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2017 року розірвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. ОСОБА_3 навчається на 3 курсі відокремленого структурного підрозділу "Житомирський автомобільно-дорожній фаховий коледж Національного транспортного університету", на денній формі навчання. Термін навчання закінчується 30 червня 2026 року. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати під час навчання є суттєвими та складаються з оплати гуртожитку 900 грн. в місяць, оплати харчування - 5000 грн. щомісяця, придбанні одягу та канцелярських приладів, оплати проїзду - 6000 грн. На сьогодні відповідач нерегулярно допомагає утримувати сина, однак його стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє йому утримувати свого сина. Їй відомо, що відповідач працює трактористом-машиністом в ТОВ "АГРОВЕСТ ГРУП" та отримує офіційний дохід. 
Ухвалою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 17.04.2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходили.
Позивач ОСОБА_1 направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач ОСОБА_2 направив до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково, допомагає сину щомісячно добровільно, надав суду квитанції про перерахунок коштів для сина щомісячно протягом 2025 року. 
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2  (а.с.7).
15.02.2017 року рішенням Баранівського районного суду Житомирської області по справі №273/86/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , укладений 30.08.2006 року, розірваний (а.с. 5-6).
Згідно довідки Житомирського автомобільно-дорожнього фахового коледжу від 16.01.2025 року №4041/25 ОСОБА_3 навчається на 3 курсі Житомирського автомобільно-дорожнього фахового коледжу на денній формі навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року (а.с.8). 
Відповідно до копій діагностичних звітів про стан здоров`я від 29.05.2025, 30.05.2025, 31.05.2025 та від 01.06.2025 року та копії консультативного висновку невролога від 06.02.2020 року ОСОБА_1 має діагноз: деформуючий артроз лівої кисті І-ІІ ст. (а.с. 39-43).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.
Згідно із ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. 
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Положеннями ст. 199 СК України визначено, що - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно з приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992, статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне).
У п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в цивільній справі № 461/7387/16-ц виснувано, що добровільна допомога дитині, шляхом надання певних коштів або добровільна сплата аліментів не позбавляє права здійснити їх стягнення в судовому порядку.
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При розгляді справ даної категорії позивач повинен довести факт навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач, у разі заперечень проти позову - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач.
З матеріалів справи вбачається, що син сторін навчається на денній формі навчання в Житомирському автомобільно-дорожньому фаховому коледжі, а отже повнолітній син не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє останнього можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, доказів про отримання стипендії матеріали справи не містять, у зв`язку з чим є таким, що потребує матеріальної допомоги.
Незважаючи на те, що позивачкою не надано конкретних доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з навчанням сина сторін, суд вважає доведеним той факт, що для навчання останнього необхідно придбавати книги, сплачувати за проживання, проїзд та безпосередньо освітні послуги. При цьому розмір таких витрат позивачем не підтверджений документально, за винятком копії квитка на проїзд, вартість якого з с. Смолдирів до м. Житомир становить 213,00 грн. та платіжної інструкції про сплату 900,00 грн. від 25.04.2025 року за проживання в гуртожитку, де платником вказаний ОСОБА_4 . 
В свою чергу відповідач є працездатною особою, має офіційний заробіток, вищий мінімального розміру, тобто спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина. Інших дітей чи утриманців не має, будь-яких доказів щодо суттєвих проблем зі здоров`ям суду на надано. 
Стосовно ж позиції відповідача, що він надає сину періодично кошти, то суд зауважує, що добровільне відрахування ним коштів для сина не позбавляє позивачку права отримувати аліменти на підставі рішення суду.
Позивач підтвердила належними доказами витрати на оплату проїзду до місця навчання і назад, проте попри очевидну потребу у належному харчуванні, забезпеченні одягом, взуттям, навчальним приладдям, позивачка належним чином не обґрунтувала розмір таких витрат в заявленому нею розмірі, які слід стягнути з відповідача та не надала суду відповідні докази.
Відповідач не надав суду належних доказів про відсутність можливості надавати повнолітній дитині матеріальну допомогу на навчання, навпаки згідно відповіді Головного управління ДПС у Житомирській області, що надійшла на запит суду, відповідач отримує заробітну плату в ТОВ «Агровест Груп» , згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС №1844 станом на 09.10.2025 року має зареєстровані за ним транспортні засоби: автомобіль марки ВАЗ-2108, днз НОМЕР_1 , 1991 р.в., мотоцикл марки SPARK SP 125C-2C., днз НОМЕР_2 , 2019 р.в., автомобіль марки OPEL ASTRA, днз НОМЕР_3 , 2006 р.в., згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Житомирській області за ОСОБА_2 зареєстровано одна одиниця сільськогосподарської техніки – трактор колісний, згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області станом на 04.11.2025 року в Державному земельному кадастрі наявні відомості щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 62-63, 65,79,87-88).
Враховуючи, що повнолітній син продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, суд з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини достатнім та обгрунтованим буде визначення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку доходу відповідача щомісячно, що забезпечить йому необхідну матеріальну підтримку на період навчання , відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. 
Нормами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Водночас, ст. 81 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом із тим ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно до частки задоволених вимог підлягає до стягнення судовий збір від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.141, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.182, 199, 200 СК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період його навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 17.03.2025 року і до закінчення навчання , а саме до 30.06.2026 року, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 1211, 20 грн. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Д.С.Бєлкіна