Справа № 171/189/26 
Провадження № 1-кп/216/677/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року місто Кривий Ріг
Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 12025043090000196 від 03 серпня 2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Зеленодольська Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянки України, яка має професійно-технічну освіту, працює в ПАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» на посаді чергової стрілочного посту, заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

07 січня 2025 року в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу банкомату № А0300001, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, м. Зеленодольськ, вул. Спортивна, буд. 6, будучи обізнаною, що на належну її матері ОСОБА_6 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківську карту АТ «Ощадбанк» з номером НОМЕР_1 була нарахована щомісячна страхова виплата за грудень 2024 року в розмірі 6 655 грн 91 коп., діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок викраденого, переслідуючи корисливу мету збагатитись, усвідомлюючи, що з 24 лютого 2022 року на території України діє правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення належних Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області грошових коштів та використовуючи зазначену банківську картку померлої матері з відомим їй пін-кодом шляхом зняття готівки в указаному банкоматі вчинила крадіжку грошових коштів у розмірі 4 908 грн 23 коп. Після цього ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зникла, обернувши викрадені гроші на свою користь, чим завдала потерпілому - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області майнової шкоди в указаному розмірі.
Зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.
23 січня 2026 року між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , за участю її захисника ОСОБА_5 , з урахуванням поданої представницею потерпілого ОСОБА_7 письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, сторонами було укладено угоду про визнання винуватості, скріплену їхніми підписами. 
За змістом цієї угоди ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених вище фактичних обставин і правової кваліфікації діяння. 
При цьому сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив затвердити укладену угоду та призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання, посилаючись на дотримання сторонами при її укладенні вимог кримінального та кримінального процесуального законів.
Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_5 також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачена беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину за викладених вище фактичних обставин і кваліфікації діяння, а також ствердила про правильне розуміння та усвідомлення роз`яснених їй судом права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання та інших заходів, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди судом. Водночас обвинувачена запевнила про добровільність укладення угоди за відсутності будь-якого примусу під час досудового розслідування, а також про добровільне відшкодування нею потерпілому завданої злочином шкоди в повному обсязі.
Представниця потерпілого ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталась, а за змістом її письмової згоди прокурору на укладення цієї угоди, доданої до матеріалів, остання не заперечувала проти призначення обвинуваченій узгодженої в угоді міри покарання.
За таких обставин, зважаючи на думки учасників судового провадження та підтвердження обвинуваченою повного відшкодування потерпілому завданої шкоди, суд визнав за можливе розглянути угоду за відсутності представниці потерпілого відповідно до положень ч. 2 ст. 474 КПК України.
Таким чином, з`ясувавши в судовому засіданні, що фактичні обставини кримінального провадження та правова кваліфікація вчиненого діяння вставновлені правильно, які повністю підтверджуються та беззаперечно визнаються обвинуваченою, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза розумним сумнівом.
За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_3  за ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд виходить із такого. Умови укладеної сторонами угоди не суперечать положенням КПК і КК України, у тому числі стороною обвинувачення була надана правильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, щодо якого передбачена можливість укладення сторонами вказаної угоди, але за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, у даному випадку така згода надана представницею потерпілого й міститься в доданих до угоди матеріалах. Крім того, при укладенні угоди прокурором були враховані передбачені ст. 470 КПК України обставини, зміст угоди відповідає положенням ст. 472 КПК України, а її умови - відповідають інтересам суспільства й не порушують прав, свобод та інтересів сторін, а також інших осіб. При цьому узгоджене сторонами угоди покарання визначено в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, та із дотриманням приписів Загальної частини КК України. Водночас підстав для сумнівів у добровільності укладення угоди сторонами, а також - для відмови в її затвердженні - судом не встановлено. Разом з тим суд зважає на наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченої та можливість виконання останньою взятих на себе за угодою зобов`язань.
Під час судового засідання на виконання приписів ст. 474 КПК України судом було детально роз`яснено сторонам кримінального провадження наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості за ч. 2 ст. 473 КПК України у виді обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченої - також у виді її відмови від здійснення прав на судовий розгляд у загальному порядку, допит свідків обвинувачення, подачу клопотання про виклик свідків і подачу доказів, що свідчать на її користь.
Крім того, суд переконався в добровільності укладення сторонами цієї угоди, а також у правильному розумінні обвинуваченою та усвідомленні нею в повній мірі її права права на судовий розгляд у загальному порядку, указаних вище наслідків для неї в разі затвердження цієї угоди судом, характеру висунутого їй обвинувачення, виду й розміру покарання та інших застосованих до неї заходів за вироком суду про затвердження угоди. 
За встановлених обставин суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України. 
Процесуальні витрати відсутні. 
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 січня 2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 12026043090000196 від 03 серпня 2025 року. 
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Початок іспитового строку  ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку. 
Речові докази та документи залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя   ОСОБА_1