Справа № 484/7246/25 
Провадження № 2/484/496/26 

Рішення
іменем України
27.02.2026 року м. Первомайськ
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Максютенко О.А.,
за участю секретаря судових засідань Завірюхи В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТЕМІДА-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
встановив
28.12.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРТЕМІДА-Ф" (далі - ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф") до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи вимоги тим, що 29.11.2019 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту на суму 5000 грн 00 коп. строком на 30 днів. 22.02.2021 за договором факторингу №015-220221 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило право вимоги за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 на користь ТОВ "Сіроко Фінанс". В подальшому, 22.08.2024 згідно умов договору факторингу №20240822/1 ТОВ "Сіроко Фінанс" відступило право вимоги за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 на користь ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф". Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 04.12.2025 виникла заборгованість у розмірі 20655 грн 64 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн 00 коп., заборгованість за відсотками 12375 грн 00 коп., інфляційне збільшення 3280 грн 64 коп. Тому, посилаючись назазначені обставини, вказану суму заборгованості та судові витрати представник позивача просить стягнути з відповідачки.
Ухвалою суду від 12.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.
20.02.2026 року від представника відповідачки на адресу суду надішов відзив, за яким просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 7850 грн., де 5000 грн. - тіло кредиту, 2850 грн. - проценти за користування кредитними коштами, виходячи з того, що позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту, тобто з 29.11.2019 року по 29.12.2019 року (30 днів), а починаючи з 20.12.2019 відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Вимога про стягнення з відповідачки інфляційного збільшення у розмірі 3280 грн. 64 коп. є необгрунтованою, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України з 24.02.2022 підлягають списанню кредитодавцем. Крім того, заявлені позивачем до відшкодування витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн. не є співмірними зі складністю справи, не відповідають часу, затраченому на підготовку позовної заяви та обсягу виконаних робіт, а тому розмір витрат позивача на правничу допомогу має бути зменшений до 1500 грн.
Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Дослідивши докази по справі, враховуючи уточнені позовні вимоги, позиції сторін, викладені у відзиві та відповіді на відзив, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідачка, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2019 між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір №294975 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах споживчого кредиту, зшляхом підписання такого та графіку платежів електронним підписом електронним ідентифікатором, внаслідок чого отримала грошові кошти у розмірі 5000 грн 00 коп. строком на 30 днів, зі сплатою відсотків 1,90 % від фактичного залишку кредиту за кожен день або 693.50 % річних від суми кредиту, кредит надано на платіжну картку клієнта (а.с. 8-12).
Відповідно до листа ТОВ "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" №6265-ВП від 25.11.2025, відповідно до договору на переказ коштів ВП-230119-2 від 23.01.2019 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 29.11.2019 на суму 5000 грн 00 коп., маска картки № НОМЕР_1 , код авторизації 9356479, номер транзакції в системі WayForPay-Credit7 294975-0 (а.с. 33).
22.02.2021 ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "Сіроко Фінанс" уклали Договір факторингу № 015-220221, згідно з яким ТОВ "Сіроко Фінанс" зобов`язується передати грошові кошти в погодженій відповідно до умов Договору сумі в розпорядження клієнта за плату, на передбачених цим договором умовах, а ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" зобов`язується відступити ТОВ "Сіроко Фінанс" свої права грошової вимоги до боржників за зобов`язаннями, що визначені в Реєстрі прав грошових вимог (а.с.13-20).
22.08.2024 ТОВ "Сіроко Фінанс" та ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" уклали Договір факторингу №20240822/1, згідно з яким ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" передає грошові кошти в розпорядження ТОВ "Сіроко Фінанс" за плату у передбачений договором спосіб, а ТОВ "Сіроко Фінанс" відступає ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" належні йому Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.21-30).
Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимог № 20240822/1, ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 на загальну суму 17375,00 грн. (а.с. 31-32).
Згідно з детальним розрахунком заборгованості (Виписка з особового рахунку) з особового рахунку ОСОБА_1 , станом на 04.12.2025 за Договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 у ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 20655 грн 64 коп., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 5000 грн 00 коп., заборгованість по відсотках (та прострочені відсотки) 12375 грн 00 коп., інфляційне збільшення 3280 грн 64 коп. (а.с. 34).
30.09.2024 ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" направило ОСОБА_1 досудову вимогу в якій повідомили про необхідність негайного погашення заборгованості за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 в розмірі 17375 грн 00 коп. та надано реквізити для оплати заборгованості (а.с. 35).
Також 30.09.2024 ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" направило ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прави вимоги його заборгованості за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 та повідомлено реквізити для сплати заборгованості (а.с. 36).
Таким чином, за вказаними договорами факторингу до ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" перейшло право вимоги за зобов`язанням ОСОБА_1 по вищевказаному договору.
Враховуючи те, що за умовами договору №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала, відтак, суд приходить до висновку про те, що заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5000 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та інфляційне збільшення.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Згідно пункту 1.2 договору №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року строк дії договору закінчився 29 грудня 2019 року.
Відповідно до пунктів 3.4, 3.5 договору №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року у разі порушення Клієнтом строків виконання зобов`язань за Договором: 3.4.1. з 1 (першого) по 3 (третій) день прострочення виконання зобов`язань Клієнта, нарахування процентів, не здійснюється; 3.4.2. у разі прострочення виконання зобов`язань за Договором більше ніж на 3 (три) календарних дні, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству процент за користування позикою у розмірі стандартної процентної ставки від суми позики за кожен день користування позикою, починаючи з першого дня користування позикою у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору; 3.4.3. з 4 (четвертого) дня прострочення заборгованості Товариство визнає заборгованість за позикою проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, таке нарахування здійснюється до дня повернення позики, але не більше ніж до 90-го дня прострочення. 3.5. Клієнт розуміє та надає згоду Товариству, що використання процентної ставки відповідно до пунктів 3.4., 3.5. є наперед обумовленою Сторонами умовою, та не буде вважатись односторонньою зміною умов Договору.
Враховуючи те, що на підставі договору №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 5000 грн., з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами за період з 29.11.2019 року до 29.03.2020 року згідно пунктів 1.2, 3.4, але не більше ніж 90-го дня прострочення в розмірі 11440,00 грн. (5000,00 грн. х 1,90 % х 120 днів = 11400,00 грн.). а відповідно позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача залишку заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору, нарахованої первісним кредитором в сумі 975,00 грн. задоволенню не підлягають як такі, що не відповідають нормам закону та вищевикладеній правовій позиції Верховного Суду.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Звертаючись з позовними вимогами, ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" просило також стягнути з відповідачки інфляційні втрати за період з 30.12.2019 року до 23 лютого 2022 року в розмірі 3280,64 грн.
У пунктах 15,18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (на дату нарахування інфляційних витрат) передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Крім того, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусноїхвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Оскільки інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року хоча і починаються з 30 грудня 2019 року, однак первісним кредитором вони не нараховувались, позивач згідно Договору факторингу №20240822/1 від 22.08.2024 року здійснювати такі нарахування за період з 30.12.2019 по 01.03.2020 не має права і діє лише в межах суми заборгованості вказаної в Реєстрі прав вимог № 20240822/1 від 22.08.2024. З 01 березня 2020 року відповідачка звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором під час дії карантину,а відтак відсутні підстави для стягнення заявленого в позовних вимогах інфляційного збільшення в розмірі 3280,64 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та про те, що зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" підлягає стягненню заборгованість за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року в розмірі 16400,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5000,00 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в розмірі 11400,00 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" підлягає стягненню 1923,39 грн. (16400 х 100 : 20655,64 грн = 79,40% х 2422,40 грн.) судового збору за подання позову, що пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає до задоволення, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була сума таких витрат обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
З матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2025 року між ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" та адвокатом Дзундза Ольгою Володимирівною укладено договір про надання правової допомоги № 251202-7Ш, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати правову допомогу, що полягає здійсненні захисту інтересів клієнта у справі за позовом ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року.
Згідно з пунктами 4.2, 4.5 договору про надання правової допомоги № 251202-7Ш від 02 грудня 2025 року у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 7000 грн. У разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятоїстатті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. 
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Враховуючи те, що сторонами в договорах про надання професійної правничої допомоги передбачено фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, вимоги представника відповідачки щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем за подання позовної заяви до суду та інших процесуальних документів під час судового розгляду, часткове задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" на 79,40%, суд приходить до висновку про зменшення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу до 3500,00 грн., а тому зі ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "АРТЕМІДА-Ф" підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1985,00 грн., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд
ухвалив
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТЕМІДА-Ф" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТЕМІДА-Ф" заборгованість за договором №294975 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 29.11.2019 року в розмірі 16400 (шістнадцять тисяч чотириста) гривень, з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11400,00 грн. - заборгованість по процентам.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТЕМІДА-Ф" судовий збір в сумі 1923,39 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1985,00 грн., а всього судові витрати в розмірі 3908 (три тисячі дев`ятсот вісім) гривень 39 копійок.
В стягненні зі ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТЕМІДА-Ф" залишку заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору в сумі 975,00 грн. та інфляційного збільшення за період з 30.12.2019 по 23.02.2022 нарахованого новим кредитором в сумі 3280,64 грн. відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРТЕМІДА-Ф", код ЄДРПОУ 42655697, адреса: вул. Степана Бандери, 87, оф. 54, м. Львів, 79013;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 27.02.2026 року.
Суддя: