Дата документу 14.04.2026 Справа № 335/12510/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/12510/25    Головуючий у 1-й інстанції: Калюжна В. В.
Провадження № 22-ц/807/650/26   Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Кухаря С.В.,  Трофимової Д.А., Остащенко О.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, - 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №4841/2024/4376425 від 13.03.2024 року, предметом якого виступає транспортний засіб Geely, модель LC-1А, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

В обґрунтування позову зазначено, що у зв`язку неналежним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №4/3139182 від 10.11.2020 Банк 03.08.2023 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.03.2024 року в справі №333/8405/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Аріколь Банк» суму заборгованості за кредитним договором №4/3139182 від 10.11.2020 станом на 03.08.2023, у розмірі 246 527,36 грн, яка складається з: простроченої заборгованості – 27 861,69 грн; строкової заборгованості – 120 873,77 грн; загальної суми реструктуризації по простроченій комісії – 18 662,99 грн; загальної суми реструктуризації по простроченим відсоткам – 3 416,12 грн; простроченої комісії – 56 100 грн; прострочених відсотків – 14 896,47 грн; комісії – 4 675 грн; нарахованих відсотків – 41,32 грн. Стягнуто судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 3 697,91 грн.

Станом на день подачі позову тривають виконавчі провадження №75365712 (стягнення кредитної заборгованості) та №75365716 (стягнення судового збору) на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі №333/8405/23, однак рішення суду наразі невиконане. 

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 відчужила належне їй рухоме майно після отримання вимог від Банку про дострокове стягнення заборгованості, та після відкриття провадження у справі за позовом Банку про стягнення з неї заборгованості. Такі дії чітко свідчать про намір позичальника унеможливити звернення стягнення на майно.

Банк дізнався про існування оспорюваного правочину на стадії виконавчого провадження від приватного виконавця Білецької К.О., яка на відповідну заяву Банку здійснила детальну перевірку майнового стану боржниці, а документальне підтвердження наявності такого правочину було отримано 11.04.2025 – шляхом отримання інформації від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській та Херсонській областях. 

Разом із позовною заявою АТ «Креді Агріколь Банк» подало до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначив, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову Банку, оскільки можуть вчинятися дії щодо подальшого відчуження предмету договору купівлі-продажу, що унеможливить повернення сторін у попередній стан, і унеможливить звернення стягнення на зазначене майно в рамках виконавчого провадження в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк», від якого боржник ухилився шляхом відчуження транспортного засобу за оспорюваним договором. Невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення про задоволення позову. 

На підставі вищевикладеного просив в рахунок забезпечення позовної заяви АТ «Креді Агріколь Банк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу, накласти арешт на транспортний засіб Geely, модель LC-1А, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . 

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 року заяву про забезпечення позову залишено без задоволення. 

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 року скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Судові витрати покласти на відповідача. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що сама наявність факту відчуження майна вже є порушенням прав позивача. Суд не навів жодну особу або сторону, права якої можуть бути порушені. Не взято до уваги інформацію з сайту судової влади, а саме: наявність в провадженні того ж Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя справи №333/11086/25 за позовом АТ “ПУМБ” про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. В свою чергу, в врахуванням спірного договору купівлі-продажу наявність такого провадження свідчить про те, що сторонами у справі цілеспрямовано вживаються заходи для виведення майна з їх власності для уникнення виконання зобов`язань за рішенням суду у справі № 333/8405/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» боргу в сумі 246 527,36 грн. Судом не оцінено ризик у вигляді можливого безперешкодного відчуження відповідачем належного йому рухомого майна.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Дерев`янко І.О. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне судове рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, а саме шляхом надсилання судової повістки - повідомлення в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою відповідального працівника суду (а.с.81-82) до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справу АТ «Креді Агріколь Банк» реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, представник ОСОБА_2 , адвокат Дерев`янко І.О. у відзиві на апеляційну скаргу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.у відсутності учасників справи

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно з ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставина справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, суд виходив з того, що заява АТ «Креді Агріколь Банк» належним чином не мотивована та до неї не додані докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб, як зазначено в заяві. 

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Судом встановлено, що у грудні 2025 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу №4841/2024/4376425 від 13.03.2024 року, предметом якого виступає транспортний засіб Geely, модель LC-1А, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.1-7).

Свою позицію мотивує тим, що вказаний договір є фраудетарним правочином, оскільки був укладений з метою уникнення виконання зобов`язань за кредитним договором № 4/3139182 від 10 листопада 2020 року укладеним між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 за рахунок відчуженого майна. На удаваність вказаного правочину вказує як дата його укладення, а саме після відкриття провадження у справі за позовом АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та на час ухвалення рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2024 року у справі № 333/8405/23, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором № 4/3139182 від 10 листопада 2020 року у розмірі 246 527, 36 грн. На теперішній час тривають виконавчі провадження № 75365712 ( стягнення кредитної заборгованості) та № 75365716 ( стягнення судового збору) на виконання рішення суду.

Отже, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відчуження транспортного засобу Geely, модель LC-1А, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу №4841/2024/4376425 від 13.03.2024 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який позивач вважає фраудетарним правочином, оскільки був укладений з метою уникнення виконання зобов`язань за рахунок відчуженого майна.

З огляду на предмет позову та фактичні обставини справи є правильні доводи заявника про те, що існує обґрунтоване припущення, що незабезпечення позову шляхом накладення арешту може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі його задоволення, або поновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, стане неможливим.

Відповідно, ризик відчуження належного відповідачу нерухомого майно, як об`єкта цивільних прав, за умови невжиття заходів забезпечення позову є постійним. 

Отже, доводи заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, є обґрунтованими.

Висновок суду першої інстанції, що у заяві про забезпечення позову заявником не надано доказів яким чином невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, є хибним та прямо суперечить правовим висновкам Верховного Суду, зокрема в постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 922/3949/19, з огляду на те, що необхідною умовою для забезпечення позову є доведення об`єктивного ризику, підтвердженого розумною вірогідністю, а не доведення суб`єктивного наміру відповідача, що є неможливим, і що сама по собі можливість одноособово розпорядитися майном є достатнім фактором ризику.

З урахуванням наведеного, є передчасним та помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідності вжитих заходів заявленим вимогам.

Водночас, колегія суддів зауважує, що представник АТ «Креді Агріколь Банк» в додаткових поясненнях до апеляційної скарги зазначає, що шляхом пошуку у відкритих джерелах в мережі інтернет, засобами ІС «Електронний кабінет водія» виявлена інформація про перереєстрацію вищезазначеного транспортного засобу 19 липня 2025 року при видачі індивідуального номерного знаку.

Проте,судом першої інстанції не перевірено хто являється власником транспортного засобу Geely, модель LC-1А, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на час розгляду справи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки судом не було встановлено власника вищезазначеного транспортного засобу на час розгляду справи, права якого можуть бути порушенні під час розгляду заяви про застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на транспортний засіб Geely, модель LC-1А, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , тому ухвалу суду про відмову у забезпечення позову у даній справі з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі не можна вважати законною та обгрунтованою, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Аргументи апеляційної скарги є виправданими. 

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі вирішується процесуальне питання забезпечення позову, то понесені за подання апеляційної скарги судові витрати підлягають розподілу за наслідками вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк»  - задовольнити .
Ухвалу Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2025 року- скасувати.
Заяву про забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і Касаційному оскарженню не підлягає.
Повна постанова складена 15 квітня 2026 року.

Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Кухар С.В. 	Трофимова Д.А.