Справа № 509/538/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року   с-ще Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Бочаров А.І., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління служби безпеки України в Одеській області про притягнення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
який мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ст. 212-2 ч.1 п.6 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 10 від 20.01.2026 року, вбачається, що у січні 2026 року у ході виконання завдань, покладених на Службу безпеки України, Управлінням Служби безпеки України в Одеській області, під час проведення на підставі ст. 20 Закону України «Про державну таємницю» (далі - Закон) у відділені поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції України в Одеській області (Одеська область, Одеський район, селище Овідіополь, вул. Берегова, 9) (далі - ВП) спеціальної експертизи наявності умов, необхідних для провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, виявлено ознаки триваючого адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, з боку громадянина України ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 , був призначений на посаду заступника начальника - начальника слідчого відділення ВП наказом керівника ГУНП в Одеській області від 01.03.2021 № 428о/с.
ОСОБА_1 , розпорядженням Управління СБУ в Одеській області № 7д від 14.01.2020 був наданий допуск до державної таємниці за формою 2 (два) та наказом керівника ВП № 26д від 03.03.2021 року надано доступ до інформації, яка має ступінь секретності «Цілком таємно» та «Таємно».
У зв`язку з оформленням допуску до державної таємниці, ОСОБА_1 узяв на себе письмове «Зобов`язання громадянина України», зміст та форма якого визначені Додатком 9 до «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого Постановою Кабміну України від 18 грудня 2013 № 939 (далі - Порядок-939), відповідно до якого він був поінформований про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці та зобов`язався виконувати вимоги режиму секретності та додержуватися вимог законодавства про державну таємницю.
Таким чином, відповідно до посадових обов`язків заступника начальника - начальник слідчого відділення ВП, ОСОБА_1 зобов`язаний знати вимоги нормативно-правових актів України, постанов та інструкцій щодо забезпечення охорони державної таємниці.
Разом із тим, комісією Управління, під час проведення перевірочних заходів у ВП, були виявлені порушення вимог режиму секретності з боку ОСОБА_1 .
Під час проведення перевірочних заходів, встановлено порушення вимог п. 438 Порядку-939 заступником начальника - начальником слідчого відділення ВП Кураловим Василем Миколайовичем.
Так, у порушення вимог п. 438 Порядку – 939, заступник начальника - начальник слідчого відділення ВП ОСОБА_1 , у березні, травні, вересні та листопаді 2025 року не провів щомісячні перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації, що перебували у слідчої слідчого відділення ВП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 . 
Також, у порушення вимог п. 438 Порядку – 939, заступник начальника - начальник слідчого відділення ВП ОСОБА_1 , у березні, травні, вересні та листопаді 2025 року не провів щомісячні перевірки наявності матеріальних носіїв секретної інформації, що перебували у слідчої слідчого відділення ВП старшого лейтенанта поліції Єфремовських Яни Ігорівни. 
Про наявність зазначених порушень вимог режиму секретності у ВП, свідчать пояснення: від 08.01.2026 надані ОСОБА_1 та Акт огляду внутрішніх описів від 08.01.2026 № 61.3/6.
Вказані порушення режиму секретності можуть привести до виходу з під контролю матеріальних носіїв секретної інформації та їх втрати.
Окрім того, з метою реалізації вимог п. 438 Порядку - 939, керівником ВП видано наказ від 23.05.2024 № 47 «Про ознайомлення начальників СВ, СКП, СД ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області з п. 438 Порядку-939», з вимогою проведення щомісячних перевірок наявності матеріальних носіїв секретної інформації, що перебувають у підлеглих виконавців секретних документів, з яким 26.05.2024 було ознайомлено ОСОБА_1 . Про факт ознайомлення із вказаним наказом, свідчить підпис ОСОБА_1 на зворотному боці наказу.
Також, з метою реалізації вимог п. 438 Порядку - 939, на адресу ВП надійшов лист Головного управління Національної поліції України в Одеській області від 27.06.2024 № 1/262 (вхідний ВП № 3402 від 27.06.2024) «Про невідкладні заходи з охорони державної таємниці», з вимогою проведення щомісячних перевірок наявності матеріальних носіїв секретної інформації, що перебувають у підлеглих виконавців секретних документів, з яким було ознайомлено ОСОБА_1 . Про факт ознайомлення із вказаним листом, свідчить підпис ОСОБА_1 у відомості про ознайомлення.
Зазначені обставини, свідчать про те, що ОСОБА_1 , за період виконання своїх службових обов`язків, у порушення вимог п. 438 Порядку-939, не було вжито належних заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці у ВП та не забезпечено контроль за охороною державної таємниці. Крім того, ОСОБА_1 порушено письмове зобов`язання громадянина у зв`язку із допуском до державної таємниці (у частині неухильного виконання вимог режиму секретності, та додержання інших вимог законодавства про державну таємницю), а також п. 116 Порядку-939, яким визначено обов`язки громадянина - секретоносія.
Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями та бездіяльністю, всупереч своїм функціональним обов`язкам, протягом періоду часу з березня 2025 року по листопад 2025 року не було вжито заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та не забезпечено контроль за охороною державної таємниці у ВП, тобто скоєно триваюче адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 cт. 212-2 КУпАП.
Дослідивши адміністративні матеріали суд вважає, що в діях ОСОБА_1 дійсно мається подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, порушення законодавства про державну таємницю, а саме: невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь – які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно – є одним з доказів по справі, у зв`язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.
Стаття 252 КУпАП передбачає – орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Частиною 1 статті 256 КУпАП передбачено – у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються : дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я по батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до відповідальності та інше.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення при обов`язковому з`ясуванні вини даної особи у вчиненні адміністративного правопорушення та того чи підлягає вона адміністративній відповідальності, суддя зобов`язаний з`ясувати також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП - визнав повністю, що підтверджується його особистими поясненнями, які маються в матеріалах справи.
Вважаю, що в даному випадку, мається склад та подія адміністративного правопорушення ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП і воно дійсно мало місце, що підтверджено матеріалами справи (адміністративним протоколом, письмовими матеріалами справи та поясненнями самого ОСОБА_1 ), дії уповноваженої особи по складанню протоколу відносно ОСОБА_1 повністю відповідали вимогам Закону та протокол у справі про скоєння адміністративного правопорушення складено законно та обґрунтовано, що підтверджується вищеописаними доказами.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами. 
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, особу правопорушника, стан його здоров`я та ступінь його вини.
В той же час, обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.
При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 , в межах санкції п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП суд, дотримуючись принципу диспозитивності та співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, відсутність пом`якшуючих відповідальність обставин та відношення до скоєного, вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому суд вважає, що застосування даного виду адміністративного стягнення буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 33,40-1,212-2 ч. 1 п. 6,251,255,256, 280, 283-285КУпАП, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її ухвалення. 

Суддя А.І.Бочаров