ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/6010/25 Головуючий 1 інстанції: Кіндер В.А.
Провадження №33/818/335/26    Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.4 ст.130 КУпАП  

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Харківський апеляційний суд у складі: головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м.Харкова від 23 жовтня 2025 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 

Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови 20 травня 2025 року ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Toyota aygo», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Шевченка, 247 у місті Харкові стала учасником дорожньо-транспортної пригоди, після якої вжила лікарські препарати (бензодіазепіни) відповідно до висновку КНП ХОР «ОКНЛ» №1176 від 26 травня 2025 року, чим порушила вимоги п.2.10є Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1  просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про порушення нею вимог п.2.9а Правил дорожнього руху України, а саме керування транспортним засобом під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідальність за вказане адміністративне правопорушення, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, а не за ч.4 ст.130 КУпАП. Вказала, що суд першої інстанції безпідставно змінив обставини адміністративного правопорушення, вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення. Зазначила, що працівники поліції в порушення вимог ст.266 КУпАП доставили її до закладу охорони здоров`я пізніше двох годин з моменту дорожньо-транспортної пригоди; свідків не залучали; відеозаписи з нагрудних камер до протоколу про адміністративне правопорушення не долучили. Послалася на те, що матеріали справи доказів на підтвердження вживання нею заборонених лікарських засобів після дорожньо-транспортної пригоди, не містять. Наголосила, що рапорт інспектора ВРОМ ДТП та УСАФ ППДР УПП в Харківській області ДПП А.Черватюка не є безперечним доказом по справі. 

Позиції учасників апеляційного провадження
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Алтухов А.В., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності. 

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч.1 ст.9 КУпАП України.

Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 

Згідно з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 

При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Пункт 1.3 Правил дорожнього рухуУкраїни передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п.1.9 Правил дорожнього руху Українивстановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, п.2.10є Правил дорожнього руху України передбачено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

За невиконання вимог пункту 2.10є Правил дорожнього руху України, передбачена відповідальність ч.4 ст.130 КУпАП. 

Положеннями ч.4 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Згідно п.8 розділу 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння учасників цієї пригоди є обов`язковим у закладі охорони здоров`я.

Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 

Втім, як слідує із матеріалів провадження процедура збирання та фіксація доказів у цій справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 , здійснена з істотним порушенням вимог ч.ч.2, 4 ст.266 КУпАП, зокрема: поліцейським не здійснювалася відеофіксація проведення медичного огляду на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу і за відсутності такої, два свідки не залучалися.

Працівники поліції у порушення вимог ч.2 ст.266 КУпАП склали протокол про адміністративне правопорушення, залучивши лише одного свідка ОСОБА_2 , який був другим учасником дорожньо-транспортної пригоди від 09 червня 2025 року, тобто заінтересованою особою в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення серії АБА №105927 від 09 червня 2025 року за ч.4 ст.130 КУпАП підпис свідка ОСОБА_2 не містить, що з урахуванням відсутності відеофіксації ставить під сумнів участі цієї особи, як свідка, під час процедури складання протоколу (а.с.1).

Згідно приписів ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

У зв`язку з тим, що порядок та процедура проведення огляду ОСОБА_1  на стан сп`яніння, передбачені ст.266 КУпАП, були порушенні, тому відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП апеляційний суд визнає огляд недійсним, а дані висновку КНП ХОР «ОКНЛ» №1176 від 26 травня 2025 року - недопустимими, як доказ.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 була не згодна з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного в закладі охорони здоров`я про що власноруч письмово зазначила у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1).

Зазначені обставини свідчать про істотне порушення права ОСОБА_1 на об`єктивність встановлення стану сп`яніння, за встановленою нормативно-правовими актами процедурою неупередженими уповноваженими посадовими особами Національної поліції України.

За таких обставин, підстав вважати доведеним поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, не має.

Крім цього, згідно ст.ст.7, 254, 279, 280 КУпАП судовий розгляд проводиться лише щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та лише в межах визначених протоколом про адміністративне правопорушення.

За рішенням Європейського суду з прав людини «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року адміністративне правопорушення, вважається по суті, кримінальним, а тому таким, що вимагає забезпечення всіх гарантій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини «Гурепка проти України» від 08.04.2010 року, «Корнєв і Карпенко проти України» від 21.10.2010 року, «Лучанінов проти України» від 09.06.2011 року, «Зайцев проти Латвії» заява № 65022/01, пп.55 та 56, ECHR 2007-ІХ).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Малофеєв проти Росії», «Карелін проти Росії», «Лучанінова проти України») суд не вправі виходити за межі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено зміст вчиненого правопорушення, не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу правопорушення, викладену у протоколі, яка, по суті, становить виклад висунутого обвинувачення особі у вчиненні певного правопорушення.
Також суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже, діючи таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є неприпустимим.
Тобто, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення обмежений лише тими обставинами правопорушення, які викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення.
Однак, суд першої інстанції в постанові змінив суть адміністративного правопорушення та пункт Правил дорожнього руху України, про порушення якого, вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, не навівши підстав для цього, що не відповідає вимогам вищевказаним нормам КУпАП та практиці ЄСПЛ.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП, не доведена.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 06 червня 2025 року щодо  ОСОБА_1 скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий          А.І. Люшня