ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Постанова
іменем України
справа № 650/3536/25 
провадження № 22-ц/819/65/26

18 лютого 2026 року м.Херсон
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: Бездрабко В.О. (суддя – доповідач),
судді:   Приходько Л.А.,
Радченко С.В.,
секретар судового засідання: Олійник К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2025 року, постановлене під головуванням судді Сікори О.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі,
встановив:
Зміст позовних вимог
В травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер 6520985000:07:003:0013 загальною площею 8,97 га, що розташована на території Великоолександрівської (Чкаловської) сільської ради Бериславського району Херсонської області.
27 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» був укладений договір оренди землі №4АА002171-040971600038, за умовами якого позивач передав товариству в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення.
Згідно договору про заміну сторони у договорі від 20 січня 2015 року ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» передало право оренди земельної ділянки кадастровий номер 6520985000:07:003:0013 новому орендарю ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС».
Додатковою угодою №1900038 від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі від 27 лютого 2009 року, укладеною між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем в особі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», погоджено збільшений розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 291 472,50 грн. та розмір орендної плати на рівні 5,70% від нормативної грошової оцінки землі. Строк дії договору подовжено до 31 грудня 2027року. Пунктом 4.5 угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року.
Відповідач протягом періоду з 2022 по 2024 роки виплату орендної плати за користування землею не здійснював, з приводу чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 49 841,79 грн.
На підставі договору №1704/25-24 про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок від 17 квітня 2025 року, ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» відчужило право оренди вищезазначеної ділянки на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА –ПЛЮС».
Посилаючись на систематичну несплату орендної плати, невикористання землі за цільовим призначенням та відсутність зі сторони відповідачів дій щодо виконання умов договору оренди землі від 27 лютого 2009 року, що є істотним порушення умов оренди, позивач просив:
- розірвати договір оренди землі від 27 лютого 2009 року №4АА002171-040971600038
укладений між ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» (новий орендар ТОВ «ПЕРЕМОГА ПЛЮС» на підставі договору купівлі – продажу права оренди від 17 квітня 2025 року ) та ОСОБА_1 , номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав ) 15519408 щодо земельної ділянки за кадастровим номером 6520985000:07:003:0013;
- стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачасудові витрати у справі.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Постановлено розірвати договір оренди землі від 27 лютого 2009 року №4АА002171-040971600038, укладений між ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" (новий орендар ТОВ «ПЕРЕМОГА -ПЛЮС» на підставі договору купівлі продажу права оренди від 17 квітня 2025) та ОСОБА_1 номер запису про право (номер запису в державному реєстрі прав) 15519408 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6520985000:07:003:0013.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. 
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі, що проявилося у систематичній несплаті орендної плати за 2023, 2024 роки, що є підставою для розірвання договору оренди землі.
Суд зазначив, що за даними Державного реєстру фізичних осіб – платників податків встановлено відсутність нарахування та виплату ОСОБА_1 доходів у вигляді орендної плати за 2022–2024 роки. 
Суд критично оцінив посилання відповідача на можливе потенційне забруднення орендованої земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, за відсутності належних та допустимих доказів щодо проведення обстеження ділянки та виявлення вибухонебезпечних предметів, які б унеможливлювали використання землі за цільовим призначенням. За наведених обставин суд вважав, що відповідач ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не довів невиконання ним договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати з причин, які не залежали від його волі та були наслідком настання форс-мажорних обставин, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для звільнення орендаря від виконання договірних зобов`язань за 2023–2024 роки. Водночас суд визнав, що у 2022 році передана в оренду земельна ділянка перебувала на тимчасово окупованій території Херсонської області, через що орендар об`єктивно не міг нею користуватися.
Суд зазначив, що загальне посилання товариства на запроваджений в Україні воєнний стан та лист Торгово-промислової палати України № 2924/02.1-7.1 від 28 лютого 2022 року про визнання військової агресії рф проти України, не можна вважати обставинами непереборної сили, що звільняє товариство від обов`язку виконання зобов`язань по нарахуванню та виплаті орендної плати за 2023, 2024роки, за відсутності підтвердження факту, що орендар опинився в ситуації неможливості виконання зобов`язань протягом означеного періоду внаслідок військової агресії.
Щодо посилання відповідача на розпорядженнях начальника Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 21 листопада 2023року №1431 про те, що окремі земельні ділянки не є об`єктом оподаткування у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами, суд зазначив, що йдеться саме про потенційну загрозу забруднення ділянок, яка не може бути визнана правовою підставою для звільнення орендаря від обов`язку виконання договірного зобов`язання. Відповідачами не надано актів обстеження, сертифіката чи іншого документа, які б об`єктивно свідчили б про визнання спірної земельної ділянки непридатною до використання у 2023 та 2024 роках.
Суд не визнав належним доказом у справі лист ГУ ДСНС у Херсонській області від 11 червня 2025року, оскільки він не підтверджує наявність для орендаря обставин непереборної сили та фактичну неможливість товариства використання спірної земельної ділянки. У листі зазначено, що ДСНС не проводило розмінування орендованих ділянок, не встановлено, які саме органи здійснювали такі роботи, а інформація про можливу наявність вибухонебезпечних предметів має лише припущений характер. Також документ не містить висновків про фактичну або юридичну неможливість використання земель у 2023–2024 роках, тому він не доводить підстав для звільнення відповідача від виконання договірних зобов`язань. 
Суд не прийняв до уваги посилання відповідача на Інтерактивну мапу ДСНС, розміщену на веб -сайті https://mine.dsns.gov.ua/ із зазначенням територій, які потенційно можуть бути забрудненні вибухонебезпечними предметами, оскільки мапа дає змогу здійснити огляд інформації в реальному часі та відображає актуальні дані лише на момент її перегляду щодо ймовірно небезпечних ділянок.
Суд врахував також пасивну позицію відповідачів, які до обробітку ділянки не приступили та не пропонують шляхів позасудового врегулювання спору, що фактично позбавляє власника можливості користуватися землею.
Доводи апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду від 07 листопада 2025 року, ТОВ «ЮТС – АГРОПРОДУКТ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.
Скаржник зазначив, що між ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» та орендодавцем існують правовідносини з оренди землі сільськогосподарського призначення. Товариство визнає несплату орендної плати на користь позивача протягом 2022-2024років, яка сталася у зв`язку з неможливістю використання земельної ділянки через її перебування в 2022році в межах тимчасово окупованої рф території, а в подальшому через забруднення (можливе забруднення) вибухонебезпечними предметами.
Суд безпідставно не прийняв до уваги лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1, в якому засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), якими є військова агресія рф проти України, а також той факт, що територія, в межах якої розташована земельна ділянка позивача, була віднесена до територій, що перебували у тимчасовій окупації у період 2022 року, і територією, на якій можливим є ведення бойових дій.
Суд необґрунтовано залишив поза увагою Закон України від 11 квітня 2023 року №3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно", який набрав чинності 06 травня 2023 року та яким внесено зміни до підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України в частині того, що тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року, не нараховується та не сплачується плата за землю (орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані, окрім іншого, на територіях активних бойових дій та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб-підприємців або юридичних осіб.
За даними Інтерактивної карти Державної служби надзвичайних ситуацій, створеної на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07 червня 2024 року №740, територія Великоолександрівської територіальної громади віднесена до територій, де виявлені або ймовірно знаходяться вибухонебезпечні предмети.
Скаржник виснував, що у зв`язку з імовірним забрудненням земельної ділянки позивача вибухонебезпечними предметами орендар був позбавлений можливості використовувати її за цільовим призначенням, проводити посівну та збиральну кампанії у 2023–2024 роках, а відтак в силу частини шостої статті 762 ЦК України має бути звільненим від сплати орендної плати, що унеможливлює розірвання договору оренди землі.
Листом Головного управління ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025року №6603-2942/6616/3 підтверджено потенційне забруднення орендованих ділянок вибухонебезпечними предметами та не залучення підрозділів ДСНС до проведення робіт з розмінування території. На підставі зазначених документів скаржник виснував, що використання товариством землі було об`єктивно неможливим у 2023–2024 роках, що звільняє орендаря від сплати орендної плати. 
Крім того, товариство, як на підставу скасування постановленого у справі судового рішення, вказало, що суд першої інстанції припустився істотних порушень вимог процесуального законодавства та розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за відсутності на це підстав.
Правова позиція інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Бєліков А.А., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , просив скаргу залишити без задоволення, вказавши про законність та обґрунтованість рішення суду від 07 листопада 2025 року.
Розгляд справи апеляційним судом
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином згідно приписів частини шостої статті 128 ЦПК України, що підтверджується довідками про доставку судових повісток до електронних кабінетів сторін та рекомендованим листом з повідомленням про відсутність ТОВ «ПЕРЕМОГА -ПЛЮС» за адресою місцезнаходження (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).
У заяві від 11 лютого 2026року адвокат Бєліков А.А. просив провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника.
Згідно з частиною другою статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Ураховуючи наведене, баланс інтересів учасників справи у як найшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду цієї справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6520985000:07:003:0013 загальною площею 8,97 га, розташованої на території Великоолександрівської (Чкаловської) сільської ради Бериславського району Херсонської області. Право власності позивача на нерухоме майно зареєстровано на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХС № 013489від 28 грудня 2002 року. (а.с.20).
27 лютого 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» був укладений договір оренди землі №4АА002171-040971600038, за умовами якого позивач передав товариству в оренду належну йому на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення (а.с.19). 
20 січня 2015 року, на підставі договору про заміну сторони у договорі, ТОВ «Югтранзитсервіс-Агропродукт» передало право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6520985000:07:003:0013 новому орендарю ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» (а.с.16).
Додатковою угодою №1900038 від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі від 27 лютого 2009 року, укладеною між ОСОБА_1 , ПП «ЮТС-АГРОПРОДУКТ ПЛЮС» та новим орендарем в особі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», погоджено збільшений розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 291 472,50 грн. та розмір орендної плати на рівні 5,70% від нормативної грошової оцінки землі, за рік оренди . Строк дії договорів подовжено до 31 грудня 2027року. Пунктом 4.5 угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем з 01 серпня до 31 грудня кожного року (а.с.13-15).
Відповідач протягом періоду з 2022 по 2024 роки виплату орендної плати за користування землею не здійснював, з приводу чого утворилась заборгованість в загальному розмірі 49 841,79 грн.
Належна ОСОБА_1 земельна ділянка розташована на території Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, яка у період з 10 березня по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасово окупацією рф, а з 09 листопада 2022 року віднесена до території можливих бойових дій, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, а також Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року№ 376, який є чинним.
Листом від 11 червня 2025року Головне управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області повідомило, що піротехнічні розрахунки ДСНС України до робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» на території Бериславського району, не залучались, роботи з розмінування проводились іншими фаховими відомствами з розмінування. Ймовірно, земельні ділянки можуть бути потенційно забрудненими.
Згідно розпорядження Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 21 листопада 2023 року № 1431, ТОВ «ЮТС-АГРОПОДУКТ» надано пільги зі сплати місцевих податків та/або зборів за землю у зв`язку з потенційною загрозою забруднення земельних ділянок вибухонебезпечними предметами (а.с.72-73).
Також встановлено, що сертифікат Торгово-промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин щодо виконання зобов`язань за договором оренди землі ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не отримувався. Повідомлень орендодавцю про неможливість використання земельної ділянки або про настання обставин непереборної сили відповідачем не надсилалося.
На підставі договору №1704/25-24 про відчуження (продаж) права оренди земельних ділянок від 17 квітня 2025 року, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» відчужило право оренди вищезазначеної земельної ділянки на користь ТОВ «ПЕРЕМОГА –ПЛЮС».
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Оренда землі є окремим видом найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання підстав припинення права оренди землі складається з норм цивільного та земельного законодавства.
Договір оренди землі, відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а приписи статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Орендодавець, відповідно до абзацу п`ятого частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі», має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату» орендної плати.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі №277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 08 травня2024 року у справі № 629/2698/23; постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 922/1165/23 та інші).
Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 (провадження № 12-19гс24) підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є саме систематична, тобто неодноразова (два та більше випадків), повна несплата орендної плати. Ця спеціальна правова норма у такому випадку є самостійною та достатньою, і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби, оскільки вона передбачає саме додаткову (до основної) підставу для розірвання договору оренди землі.
Оскільки позивач мотивував позовні вимоги тим, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» вчасно не сплачувало орендну плату за 2022 - 2024 роки, тому саме відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати в обумовлений договорами термін до 31 грудня кожного року або довести належними та допустимими доказами наявність обставин, що унеможливили виконання орендарем договірних зобов`язань.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).
Згідно частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до системного аналізу глави 58 ЦК України оренда земельної ділянки є різновидом найму майна, а тому загальні положення про найм (оренду) застосовуються до регулювання відносин з найму (оренди) земельної ділянки, якщо інші правила не передбачено спеціальним Законом.
Положення Закону України «Про оренду землі» не забороняють застосування до відносин з оренди землі наведених загальних положень, викладених в статті 762 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 399/935/16-ц (провадження № 61-304св17)).
За положеннями частини шостої статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
В пунктах 6.8-6.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/7495/16 (провадження № 12-37гс18) зазначено, що норма частини шостої статті 762 ЦК України визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає.
Обставини, зазначені у нормі частини шостої статті 762 ЦК України, повністю не охоплюються поняттям форс-мажорних обставин, адже на відміну від останніх, ознаками яких є їх об`єктивна та абсолютна дія, а також непередбачуваність, перші можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією орендодавця, тобто обставини згідно з частиною шостою статті 762 ЦК України можуть включати обставини непереборної сили та випадку, втім не обмежуються ними.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відсутність у частині шостій статті 762 ЦК України вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21), у кожному конкретному випадку істотність порушення договору треба оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Тобто, критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданої цим порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин, а саме існування форс-мажорних обставин, які перешкоджали товариству виконати передбачений договором обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік, оскільки земельна ділянка, що розташована на території Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області в період з 10 березня по 09 листопада 2022 року перебувала під тимчасовою окупацією військами рф, а тому в 2022 році орендар значною мірою був позбавлений можливості використовувати земельні ділянки за цільовим призначенням та отримати дохід від господарської діяльності в 2022 році, та як наслідок здійснити виплату орендної плати за 2022рік.
Обґрунтовуючи свої заперечення щодо неможливості виплати орендної плати за 2023, 2024 роки ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» також посилається на наявність обставин непереборної сили, за які відповідач не відповідає, що унеможливлює розірвання договору оренди землі на підставі систематичної несплати орендної плати за цей період та на неможливість використання орендованої земельної ділянки належної позивачу через її потенційне забруднення вибухонебезпечними предметами.
Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом з цим, як правильно зазначив суд першої інстанції, належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість використання ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» орендованої земельної ділянки протягом 2023, 2024 років, за яку товариство не вносилася орендна плата, через наведені скаржником обставини як підстави для застосування положень частини шостої статті 762 ЦК України, ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в установленому процесуальним законом порядку, не надано.
Передана в оренду земельна ділянка розташована на території Великоолександрівської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, яка з 09 листопада 2022 року віднесена до території можливих бойових дій, тобто бойові дії у 2023 та 2024 роках на вказаній території не велися.
Посилання товариства на розпорядження Великоолександрівської селищної військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 21 листопада 2023 року № 1431, як на доказ неможливості використання належної позивачу земельної ділянки протягом 2023, 2024 років, колегія суддів оцінює критично, оскільки скаржник не надав повного тексту цього розпорядження, що унеможливлює перевірку доводів ТОВ «ЮТС-АГРОПОДУКТ» (а.с.61-62; 72-73). В апеляційній скарзі товариство зазначило, що ненадання суду копії розпорядження сталося з технічних підстав, але пославшись на наведене до апеляційної скарги це розпорядження також не долучено. 
Також колегія суддів не приймає до уваги, як належний та достатній доказ, листГоловного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Херсонській області від 11 червня 2025року про те, що піротехнічні розрахунки ДСНС України не залучалися до робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді ТОВ «ЮТС –АГРОПРОДУКТ» на території Бериславського району, оскільки наведена у листі інформація свідчить про те, що роботи з розмінування орендованих ділянок проводились іншими фаховими відомствами з розмінування.
Вирішуючи справу слід врахувати, що чинне законодавство не покладає обов`язок здійснення розмінування виключно на державні органи. Відповідач, як суб`єкт господарювання, мав можливість самостійно в 2023, 2024роках ініціювати проведення відповідних заходів із залученням спеціалізованих підприємств або організацій, що мають відповідну ліцензію та дозвіл на проведення робіт із розмінування. Відтак, посилання на обставини непереборної сили протягом означеного періоду є безпідставним, оскільки відповідач не довів, що ним вчинялися всі необхідні та можливі дії для належного виконання умов договору оренди.
В ході розгляду справи представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» заперечував наявність у товариства можливості використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням у 2023,2024роках, пославшись на наявність обставин непереборної сили, пов`язаних із запровадженням в країні воєнного стану, що підтверджено листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги зазначені твердження відповідача. Частиною другою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Отже, для засвідчення форс-мажорних обставин ТПП України видається сертифікат. Водночас, лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022року, на який посилається скаржник як на аналогію сертифікату про посвідчення форс-мажорних обставин, не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.
Верховний Суд у постановах від 01 червня 2021 у справі №910/9258/20, від 14 червня 2022 у справі №922/2394/21 зазначав, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Таким чином, в разі наявності певних обставин (форс-мажорних), які засвідчені для конкретної особи відповідним сертифікатом ТПП України, суд має оцінити зазначений доказ у сукупності з іншими доказами.
Водночас, настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання стороною зобов`язання, строк виконання якого настав до дати настання таких обставин, а також для звільнення сторони від відповідальності в такому випадку. Такий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі №912/750/22.
З огляду на викладене, лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року не можна вважати сертифікатом для ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». 
Сам факт введення на території України воєнного стану не підтверджує об`єктивної неможливості використання орендованої земельної ділянки за цільовим призначенням, а невиконання зобов`язань орендарем в 2023, 2024р. не може бути виправдане обставинами непереборної сили.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на Інтерактивну карту ДСНС щодо виявлення або ймовірного знаходження вибухонебезпечних предметів на землях Великоолександрівської селищної територіальної громади, оскільки ця карта відображає лише актуальну інформацію на час її перегляду та не містить даних щодо спірного періоду. 
Також слід залишити поза увагою й посилання скаржника на неврахування судом положень Закону України від 11 квітня 2023 року №3050-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно". При цьому апеляційний суд виходить з того, що вказані положення стосуються земельних ділянок державної та комунальної власності і жодним чином не регулюють правовідносини, що є предметом цієї справи.
Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не довело наявність беззаперечних обставин, які б унеможливлювали використання орендарем земельної ділянки позивача протягом 2023-2024років, та як наслідок звільняли товариство від обов`язку виконання зобов`язань за договорами оренди землі. Систематичне невиконання орендарем умов договору оренди землі є підставою для дострокового розірвання цього договору, а відтак висновок суду про задоволення позовних вимог слід визнати законним та обґрунтованим. 
Згідно пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Матеріали справи свідчать, що ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 05 червня 2025року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі. Ухвалено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 01 серпня 2025року повернуто зустрічну позовну заяву ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
Згідно частини другої, третьої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1)ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, до яких віднесено справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справи, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ураховуючи предмет спору та характер спірних правовідносин, які не свідчать про складність справи, не вимагають проведення підготовчого судового засідання для повного, об`єктивного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників, що є найбільш доцільним та відповідає принципам ефективного судового розгляду з огляду на можливість розгляду справи з урахуванням наданих письмових доказів, позицій сторін, які можуть бути з`ясовані в межах судового засідання. При розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін суд не позбавлений можливості вирішувати клопотання, зокрема про витребування доказів, призначення експертизи, а учасники справи надати усні пояснення щодо своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи встановлено, що представник ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», будучи належним чином повідомлений про призначені судові засідання, до суду не з`явився, заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не подав, тобто фактично не скористався правом надавати пояснення в судовому засіданні.
За викладених обставин твердження ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» про необхідність розгляду справи лише за правилами загального позовного провадження позбавленні правового обґрунтування, а посилання товариства на порушення судом приписів частини п`ятої статті 274 ЦПК України з огляду на подання підприємством зустрічного позову до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, з урахуванням ухвали суду від 01 серпня 2025року про повернення зустрічного позову, слід визнати неприйнятними.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2025 року постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.
Розподіл судових витрат в порядку частини тринадцятої статті 141 ЦПК України не здійснюється у зв`язку із залишенням апеляційної скарги ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» залишити без задоволення.
Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 07 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 26 лютого 2026року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко