ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 року	справа № 380/55/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити певні дії,
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження з 01.03.2025 виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 максимальним розміром;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2025 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» від 25.02.2025 року №209, з урахуванням індексації пенсії без обмежень її максимальним розміром та з урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ України з 2005 року. Пенсія йому призначена відповідно до спеціального Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», Відповідачем проведено перерахунок пенсії Позивача з 01.03.2025. Згідно з результатами цього перерахунку, розмір пенсії ОСОБА_1 склав 24 326,49 грн.
Однак, Позивач наголошує, що фактична виплата пенсії здійснюється йому не в повному обсязі, а з обмеженням максимальним розміром, що на момент перерахунку становив 23 610,00 грн (десять прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність). Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними та такими, що прямо порушують його конституційні права на соціальний захист. Свою позицію він ґрунтує на Рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016, яким положення законодавства щодо обмеження пенсій військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ максимальним розміром були визнані неконституційними та втратили чинність. Позивач переконаний, що посилання Відповідача на пізніші редакції законів є безпідставним, оскільки неконституційна норма не може бути «реанімована» законодавцем у подібний спосіб. 
Ухвалою від 06.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами. Суд встановив Відповідачу строк для надання відзиву та доказів, що спростовують позицію Позивача.
Відповідач 22.01.2026 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні вимог Позивача у повному обсязі. Свою позицію Головне управління ПФУ у Львівській області обґрунтовує тим, що при проведенні перерахунку пенсії з 01.03.2025 діяло виключно на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Зокрема, Відповідач вказує на чинність редакції статті 43 Закону № 2262-XII, яка містить вимогу про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Окремо Відповідач зауважує, що з 01.01.2026, у зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму згідно із Законом «Про Державний бюджет України на 2026 рік», розмір пенсії Позивача (24 326,49 грн) вже не перевищує встановлений максимальний поріг, а отже, виплачується у повному обсязі. На думку Відповідача, це свідчить про відсутність предмета спору та безпідставність вимог про перерахунок за минулий період.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на відповідному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, яка була йому призначена відповідно до вимог спеціального Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII. 
Дослідженими матеріалами пенсійної справи підтверджується, що основний розмір пенсії позивача становить 90% від відповідних сум його грошового забезпечення, що зумовлено наявністю у нього значної вислуги років (35 років).
Судом встановлено та наявними у справі доказами підтверджено, що на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 року № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», відповідачем проведено черговий перерахунок пенсійної виплати позивача з 01 березня 2025 року.
Із наданого відповідачем розрахунку пенсії (розпорядження від 26.02.2025), підсумок нарахованої позивачу пенсії, з урахуванням основного розміру (15 637,27 грн), проведених індексацій за 2022, 2023, 2024 та 2025 роки (на загальну суму 6 689,22 грн), а також щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн відповідно до постанови КМУ № 713, склав у математичному підсумку 24 326,49 грн.
Разом з тим, незважаючи на такий результат нарахування, орган Пенсійного фонду у графі «З урахуванням максимального розміру пенсії» визначив суму до виплати у розмірі 23 610,00 грн. 
Вказане обмеження застосовано відповідачем шляхом встановлення граничної межі виплати на рівні десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (2361,00 грн х 10). 
Таким чином, протягом періоду з березня по грудень 2025 року включно, позивач фактично отримував пенсію у заниженому (обмеженому) розмірі, що призвело до щомісячного недоотримання ним частини законно нарахованої пенсії у сумі 716,49 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам сторін, суд виходить із наступних мотивів.
Згідно із частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон № 2262-ХІІ.
Частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-ХІІ (у редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011) було встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Однак Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.
Конституційний Суд України наголосив, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром суперечить суті права на соціальний захист цієї категорії осіб. Обмеження обсягу соціального захисту осіб, які перебували на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах, є недопустимим з огляду на специфіку їхньої професійної діяльності, яка пов`язана з ризиком для життя та здоров`я.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення № 7-рп/2016, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Отже, починаючи з 20.12.2016, норма закону, яка б дозволяла обмежувати максимальним розміром пенсії військовослужбовців та працівників органів внутрішніх справ, у законодавстві України відсутня.
Суд критично оцінює посилання відповідача на зміни, внесені Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII, якими нібито було знову запроваджено обмеження пенсії на 2017 рік. 
Буквальне розуміння та правова природа рішення органу конституційної юрисдикції дозволяють стверджувати, що зміни, внесені до норми, яка вже визнана неконституційною та втратила чинність, не мають юридичної сили. Визнання положення закону неконституційним означає його повну деструкцію у правовій системі. Повторне запровадження законодавцем аналогічного регулювання без урахування правових висновків Конституційного Суду України є порушенням принципу верховенства права та принципу обов`язковості рішень КСУ. 
Внесені законом № 1774-VIII зміни до частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, яка на той момент вже була визнана неконституційною, самі по собі не створюють правових підстав для обмеження максимального розміру пенсії.
Більше того, у Рішенні від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 Конституційний Суд України вкотре підтвердив неконституційність будь-якого обмеження максимального розміру пенсій, призначених за Законом № 2262-ХІІ. 
Суд акцентував увагу на тому, що право військовослужбовців на пенсію є складовою їхнього конституційного статусу та гарантією держави перед особами, які захищали суверенітет України. Будь-яке звуження цього права шляхом встановлення фінансових «стель» є посяганням на гідність особи та порушенням соціального обов`язку держави.
Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, застосувавши під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 обмеження її максимальним розміром (23 610,00 грн), діяло поза межами правового поля та не у спосіб, передбачений законом. Відсутність у чинному законодавстві легітимної норми про обмеження військових пенсій робить будь-які дії пенсійного органу щодо «обрізання» сум пенсійних виплат протиправними.
Суд наголошує, що аргумент відповідача про те, що з 01.01.2026 пенсія виплачується у повному обсязі (через зміну показника прожиткового мінімуму), не звільняє його від обов`язку відновити порушене право позивача за попередній період (з березня по грудень 2025 року включно). Кожен місяць виплати пенсії у заниженому розмірі є окремим фактом порушення майнових прав позивача.
Позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату з 01.07.2025. 
Враховуючи, що обмеження було застосовано з моменту березневої індексації 2025 року, вимога про відновлення права саме з 01.07.2025 (у межах шестимісячного строку звернення до суду, визначеного статтею 122 КАС України) є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували висновки Конституційного Суду України або підтверджували наявність у законодавстві чинної норми про обмеження пенсії позивача.
За приписами статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмежень є належним та ефективним способом повного відновлення порушеного права ОСОБА_1 .
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується статтею 139 КАС України. 
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. 
Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у сумі 1311,20 грн, що підтверджується квитанцією від 02.01.2026. Відтак, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 12, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження виплати пенсійного забезпечення ОСОБА_1 максимальним розміром у період з 01.03.2025.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з 01.07.2025 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» від 25.02.2025 року №209, з урахуванням індексації пенсії без обмежень її максимальним розміром та з урахуванням виплачених сум.
4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (код ЄДРПОУ 13814885, 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 03 квітня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.