РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2026 року	м. Рівне	№460/11366/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, 
В С Т А Н О В И В:
1. Стислий виклад позицій учасників справи.
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся через свого представника до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з адміністративним позовом (позовною заявою) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач-1) та Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач-2), в якому позивач просить суд :
- визнати протиправним і скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 "Про призов та відправку у військові частини військовозобов`язаних (резервістів) призваних під час загальної мобілізації" в частині призову та направлення для проходження військової служби під час мобілізації ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини;
- зобов`язати начальника Військової частини НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 шляхом видання відповідного наказу.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає про те, що відповідачем-1 протиправно призвано позивача на військову службу, оскільки він підлягає виключенню з військового обліку, як особа раніше засуджена за вчинення тяжкого злочину до покарання у виді понад 10 років позбавлення волі (статті 185, 153 КК України, провадження №1-в/447/87/20). Позивач стверджує, що дії відповідача-1 призвели до протиправної мобілізації позивача та направлення його до військової частини НОМЕР_1 для підготовки та подальшого проходження військової служби. З огляду на вищенаведене, позивач звернувся до суду з цим позовом задля відновлення порушеного права та просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. 
Відповідач-2 скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав до суду свій відзив, в якому на обґрунтування заперечень зазначив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто також що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Враховуючи наведене, відповідач-2 вважає, що позивні вимоги позивача є безпідставним та такими що не підлягають задоволенню.
Відповідач-1 не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, свій відзив на позов до суду не подав.
2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
Позовна заява подана до суду 04.07.2025 у електронній формі із використанням електронного кабінету підсистеми "Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 04.07.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.
Ухвалою від 07.07.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановив відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву та витребував у відповідачів докази у справі.
Відповідач-2 скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 17.10.2025 свій відзив на позов до суду.
Відповідач-1 не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, свій відзив на позов до суду не подав.
Вимог ухвали суду від 07.07.2025 про витребування доказів у справі відповідачі не виконали та витребуваних судом доказів не надали.
На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).
З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.
Позивач відповідно до наявної в матеріалах справи копії із застосунку «Резерв+» від 02.06.2025 знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 з зазначенням підстави зняття – військовослужбовець. Відповідно до постанови ВЛК від 06.09.2024 позивач визнаний придатним до військової служби, про що у застосунку «Резерв+» міститься відмітка, є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією із застосунку «Резерв+», сформованою 05.01.2025.
Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» позивач притягався до кримінальної відповідальності за частиною 1 статті 185 та за частиною 3 статті 153 КК України та з 23.06.2020 звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 3 місяці 7 днів.
Представник позивача 07.09.2024 та 06.06.2025 звернулась до ОК « ІНФОРМАЦІЯ_4 » зі скаргами на дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо незаконного, на думку представника позивача, призову позивача на військову службу під час мобілізації.
Також представник позивача 03.06.2025 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із запитом про надіслання копії наказу про зарахування позивача до списків особового складу військової частини.
Відповіді на вказані скарги та запит не надано та матеріали справи не містять таких відповідей.
Позивач та його представник вважають протиправними дії відповідача-1 щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації, який раніше був засуджений за вчинення тяжкого злочину, та відповідно вважають протиправними накази відповідачів про призов позивача на військову службу під час мобілізації та про його зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що слугувало підставою для звернення до суду із адміністративним позовом (позовною заявою) у цій справі з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.
4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.
Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Станом на час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Пунктом 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII (далі Закон №389-VIII).
Згідно зі статтею 1 Закону №389-VIII воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, згідно пункту 4 якого встановлено призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
За змістом пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого:
ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
здійснюють ознайомлення громадян України з їх правами та обов`язками під час взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби, призову на військову службу та проходження зборів;
здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки мають право на здійснення (у період проведення мобілізації (крім цільової) заходів з перевірки військово-облікових документів громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років (пункт 9-1 Порядку №154).
Отже, обов`язки щодо обліку військовозобов`язаних та призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Як слідує зі змісту позовної заяви, одним з доводів позивача щодо протиправності наказу відповідача-1 про призов на військову службу є протиправність його дій щодо взяття позивача на військовий облік, як раніше засудженого до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину.
Суд критично оцінює вказані доводи позивача як такі, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права з огляду на таке.
Статтею 37 Закону №2232-XII регламентовано питання щодо взяття на військовий облік, а також зняття та виключення з нього.
Згідно з пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII (в редакції до 18 травня 2024 року) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, зокрема які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633-IX, який набрав законної сили 18 травня 2024 року, (далі Закон №3633-ІХ), редакція частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ зазнала змін, внаслідок яких, пункт 6 частини 6 було виключено.
За змістом частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ у редакції, чинній станом з 18 травня 2024 року, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.
18 травня 2024 року також набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560). Пункту 4 розділу «Загальні питання» Порядку №560 передбачено, що на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:
особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
Отже, з 18 травня 2024 року редакція частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Наведені законодавчі зміни не мають ретроактивного характеру, а є нормами прямої дії, що застосовуються до правовідносин, які виникають після набрання ними чинності. Їх метою не є погіршення становища конкретної особи, а забезпечення публічного інтересу - національної безпеки.
Таким чином, у зв`язку з внесеними змінами до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключена правова норма щодо виключення з військового обліку громадян, які раніше були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину, чим розширене коло осіб, стосовно яких діє військовий обов`язок та які можуть бути призвані для доукомплектування ЗСУ, а тому відповідач-1, виконуючи вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» правомірно поставив позивача на військовий облік і підстави для зняття його з військового обліку відсутні.
Крім того, у матеріалах справи немає доказів, що підтверджують наявність у позивача інших підстав для виключення його з військового обліку військовозобов`язаних станом на дату взяття позивача на військовий облік та проведення призову на військову службу під час мобілізації.
Суд також зазначає, що згідно пункту 81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють: військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.
У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями визначена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402. (далі Положення №402)
Згідно пункту 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеню придатності до військової служби.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). (пункт 2.1 розділу І Положення №402)
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, серед інших, ВЛК ТЦК та СП. (пункт 2.5.1 розділу І Положення №402)
ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП. (пункт 2.8.1 розділу І Положення №402)
ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення. (пункт 2.8.2 розділу І Положення №402)
Пунктом 3.8 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення).
З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що призову на військову службу в обов`язковому порядку передує проходження військовозобов`язаним військово-лікарської експертизи та формування військово-лікарською комісією відповідного рівня висновку щодо придатності такої особи до військової служби. При цьому, призов на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки та оформляється відповідним наказом начальника ТЦК та СП.
З матеріалів справи суд встановив, що позивача відповідно до постанови ВЛК від 06.09.2024 визнано придатним до військової служби. 
Водночас суд зауважує, що позивач та його представник не ставить під сумнів вказаний висновок ВЛК та не наводять жодних зауважень щодо проведеного позивачу медичного огляду військово-лікарською комісією, а також не надали доказів того, що такий висновок оскаржувався та визнавався недійсним, отже відсутні підстави вважати про порушення процедури призову позивача на військову службу під час мобілізації.
Суд також враховує те, що як під час проведення мобілізаційних дій, так і під час розгляду справи, позивач, як військовозобов`язана особа, жодних доказів на підтвердження наявності у нього бронювання чи підстав для відстрочки від військової служби під час мобілізації, або ж документів, які підтверджують непридатність до військової служби за станом здоров`я не надав.
Таким чином суд дійшов до висновку, що відповідач-1 правомірно провів призов позивача на військову службу під час мобілізації та на момент винесення оскаржуваного наказу про мобілізацію позивача, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а відтак з огляду на встановлені обставини справи відсутні правові підстави для скасування такого наказу, отже у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині слід відмовити.
Суд також зазначає, що зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: 
для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця; 
для військовослужбовців, військову службу яким було призупинено, - виправдувальний вирок суду (його належним чином завірена копія), що набрав законної сили, постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, наказ відповідного командира (керівника) по особовому складу про продовження військовослужбовцю військової служби та дії контракту; 
для працівників - трудові договори (або контракти) та особисті заяви про прийом на роботу з відповідним рішенням командира (керівника) щодо їх прийняття. 
До списків особового складу військової частини наказами не зараховуються особи, прикомандировані з інших військових частин. (п. 14 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України 15.09.2022 №280).
Враховуючи те, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування ОСОБА_1 до особового складу Військової частини НОМЕР_1 виданий на підставі наказу про призов на військову службу під час мобілізації в період військового стану, який за висновками суду винесений правомірно, відтак у суду також відсутні правові підстави для скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову.
5. Розподіл судових витрат.
У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача до суб`єкта владних повноважень, а відповідач не подав до суду доказів понесення будь-яких судових витрат, суд вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у цій справі відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ); 
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Суддя       Олександр МАКСИМЧУК