Справа №701/1317/25
Номер провадження2/701/76/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року  Маньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді - Маренюка В.Л.
за участю секретаря - Філіпчак Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за первинним позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 та ОСОБА_3  про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом  ОСОБА_3 представник позивача ОСОБА_4 до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :
Позивач по первинному позову звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. 
На підставу своїх вимог спирається на те що, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_5 , яка проживала в с. Молодецьке, Уманського району (Маньківська ОТГ). Після смерті ОСОБА_5 , 28.05.2024 було відкрито спадкову справу № 72497917.
Особи, які подали заяву на прийняття спадщини, є:
- дочка ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , від себе особисто та від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ;
- син ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ;
- чоловік ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .
У 2019 році за спільні кошти ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , було придбано автомобіль TOYOTA RAV4, 2014 року випуску, який зареєстровано за ОСОБА_2 , д.н.з НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який було зареєстровано 05.01.2019 на ОСОБА_2 у ТСЦ №7142.
В подальшому, після смерті ОСОБА_5 , однак до встановленому порядку поділу спадщини після її смерті, ОСОБА_2 , 21.08.2024 на підставі договору купівлі - продажу автомобіля № 3242/2024/4836583 відчужив спірний автомобіль.
З метою визнання договору купівлі - продажу автомобіля недійсним та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 автомобіля позивач звернувся із відповідним позовом до Маньківського районного суду.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 позов ОСОБА_1 , задоволено повністю, визнано недійсним договір купівлі - продажу транспортного засобу, укладеного між відповідачами та визнано за позивачем право власності на 1/6 частину автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (судова справа № 701/274/25).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 11.11.2025 рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 у даній справі в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасовано та позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/6 частину автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишено без задоволення.
В решті рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 у даній справі в частині - залишено без змін.
Таким чином, рішення Маньківського районного суду в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 набрало законної сили та на даний час власником є відповідач - ОСОБА_2 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину автомобіля, Черкаський апеляційний суд вказав, що з урахуванням положень статей 1296- 1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Крім того, відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
З доданої до позовної заяви копії постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивач звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, а саме: земельних ділянок та житлового будинку, у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування на яке йому було відмовлено. При цьому докази відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частину спірного автомобіля у матеріалах справи відсутні.
За таких обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді вищевказаного транспортного засобу, який після визнання договору купівлі-продажу недійсним та, як наслідок, повернення учасників цього правочину в первісний стан, входить до загальної спадкової маси та має розподілятися між усіма спадкоємцями у відповідності до їх часток в спадщині.
25 листопада 2025 року позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва на право на спадщину на належну йому частку транспортного засобу.
Постановою державного нотаріуса від 26.11.2025 у видачі свідоцтва на належну частку транспортного засобу позивачу відмовлено.
Відмова нотаріуса мотивована тим, що позивачем не надано правовстановлюючий документ на транспортний засіб.
За таких обставин, право позивача на спадщину може бути захищено лише шляхом звернення до суду із позовною вимогою про визнання права власності на 1/6 автомобіля в порядку спадкування за законом, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
В свою чергу позивачка ОСОБА_3 через свого представника звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , а також виділити у власність ОСОБА_2 належну ОСОБА_3 частку у розмірі 1/6 автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 та стягнути із ОСОБА_2 на її користь 119 950 грн. компенсації, що становить 1/6 ринкової вартості автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .
Позивач по первинному позову ОСОБА_1 до суду не з`явився, однак надав суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи в його відсутності, свої позовні вимоги просив задоволити та визнав зустрічний позов ОСОБА_3 .
Відповідач по первинному позову ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутності не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі представлених доказів.Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Відповідач по первинному позову ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, її представник направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи в його відсутності та відсутності його довірительки, свої позовні вимоги по зустрічному позову просили задоволити та визнали первісний позов ОСОБА_1 .
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, ОСОБА_5 , яка проживала в с. Молодецьке Уманського району (Маньківська ОТГ).
Після смерті ОСОБА_5 , 28.05.2024 було відкрито спадкову справу № 72497917.
Особи, які подали заяву на прийняття спадщини, є:
- дочка ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , від себе особисто та від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6 ;
- син ОСОБА_5 , ОСОБА_1 ;
- чоловік ОСОБА_5 , ОСОБА_2 .
У 2019 році за спільні кошти ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 , було придбано автомобіль TOYOTA RAV4, 2014 року випуску, який зареєстровано за ОСОБА_2 , д.н.з НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , який було зареєстровано 05.01.2019 на ОСОБА_2 у ТСЦ №7142.
В подальшому, після смерті ОСОБА_5 , однак до встановленому порядку поділу спадщини після її смерті, ОСОБА_2 , 21.08.2024р. на підставі договору купівлі - продажу автомобіля № 3242/2024/4836583 відчужив спірний автомобіль.
З метою визнання договору купівлі - продажу автомобіля недійсним та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 автомобіля позивач звернувся із відповідним позовом до Маньківського районного суду.
Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 позов ОСОБА_1 , задоволено повністю, визнано недійсним договір купівлі - продажу транспортного засобу, укладеного між відповідачами та визнано за позивачем право власності на 1/6 частину автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 (судова справа № 701/274/25).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 11.11.2025 рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 у даній справі в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасовано та позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/6 частину автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишено без задоволення.
В решті рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 13.08.2025 у даній справі в частині - залишено без змін.
Таким чином, рішення Маньківського районного суду в частині визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля «Toyota Rav 4», VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 набрало законної сили та на даний час власником є відповідач - ОСОБА_2 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , щодо визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину автомобіля, Черкаський апеляційний суд вказав, що 3 урахуванням положень статей 1296- 1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Згідно копії постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що позивач звертався в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, а саме: земельних ділянок та житлового будинку, у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування на яке йому було відмовлено. При цьому докази відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частину спірного автомобіля у матеріалах справи відсутні.
За таких обставин позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді вищевказаного транспортного засобу, який після визнання договору купівлі-продажу недійсним та, як наслідок, повернення учасників цього правочину в первісний стан, входить до загальної спадкової маси та має розподілятися між усіма спадкоємцями у відповідності до їх часток в спадщині.
25 листопада 2025 року позивач звернувся до Маньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва на право на спадщину на належну йому частку транспортного засобу.
Постановою державного нотаріуса від 26.11.2025р. у видачі свідоцтва на належну частку транспортного засобу позивачу відмовлено.
Відмова нотаріуса мотивована тим, що позивачем не надано правовстановлюючий документ на транспортний засіб. За таких обставин, право позивача на спадщину може бути захищено лише шляхом звернення до суду із позовною вимогою про визнання права власності на 1/6 автомобіля в порядку спадкування за законом.
Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК Україна).
За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч . 1 ст. 1267 ЦК України).
Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
За загальним правилом частини другої ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Наведена норма за аналогією закону підлягає застосуванню і до визначення розміру частки у майні, що є у спільній сумісній власності, без його поділу.
Отже, потрібно розрізняти ситуації, коли майно, зареєстроване за одним із подружжя на праві власності, є об`єктом права спільної сумісної власності, та коли таке майно, є особистою власністю одного із подружжя. Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду при розгляді справи 463/1760/19.
Беручи до уваги викладене, позивачу належить до спадкування 1/3 майна у спадщині, що відкрилась після смерті його матері, відтак позивачу належить 1/6 спірного автомобіля, тобто автомобіль є спільною частковою власністю.
Релевантною до спірних правовідносин є правова позиція, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 при розгляді справи № 209/3085/20.
Відповідно до зазначеної постанови:
«Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).
Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).
Крім того, суд першої інстанції задовольнив вимогу про припинення права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль, а апеляційний суд у задоволенні цієї вимоги відмовив. Оскільки річ є неподільною, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Унаслідок виділення останнього у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Тому апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні цієї вимоги, хоч і з інших мотивів.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.»
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частина 2 ст. 183 ЦК України визначає, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
За всіма ознаками спірний автомобіль є неподільною річчю.
Згідно з положеннями ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364 ЦК України Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Також ст. 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
-частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
-річ є неподільною;
-спільне володіння і користування майном є неможливим;
-таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Так, ОСОБА_2 , належить право власності на спірний автомобіль у розмірі 4/6 частки. Таким чином, частка позивача у спадщині в розмірі 1/6 є незначною та спільне користування майном за наведених обставин є неможливе.
Спираючись на зазначені вище положення цивільного законодавства та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, беручи до уваги те, що спірний автомобіль є неподільною річчю, вважає що належним та ефективним способом захисту його права на отримання спадщини, а саме 1/6 частини автомобіля, який є предметом даного позову, є виділення належної позивачу 1/6 частки спірного автомобіля у власність відповідача - ОСОБА_2 , із компенсацією позивачу у розмірі 1/6 ринкової вартості вказаного автомобіля.
Відповідно до висновку оцінювача ринкова ціна колісного транспортного засобу TOYOTA RAV4, рік випуску: 2014, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , без врахування індивідуальних особливостей (фізичний стан, наявність додатково встановленого обладнання, комплектність, укомплектованість, технічний стан, умови експлуатації, обслуговування та зберігання, тощо) становить: 719 700,00 (сімсот дев`ятнадцять тисяч сімсот гривень 00 копійок).
Таким чином, сума компенсації за належну мені 1/6 частки у власності на спірний автомобіль становить 119 950 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.
Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих позивачем по первинному позову та позивачем за зустрічним позовом достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обґрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги по первинному позову та зустрічному позову підлягають до задоволення.
Судові витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів по зустрічному позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 364, 365, 376, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1241 ЦК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Первинний позов  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 та ОСОБА_3  про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задоволити.
Визнати за  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: НОМЕР_4 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .
Виділити у власність  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) належну ОСОБА_1 частку у розмірі 1/6 автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .
Стягнути із  ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт: НОМЕР_4 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 119 950 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. компенсації, що становить 1/6 ринкової вартості автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .
Зустрічний позов  ОСОБА_3 представник позивача Заболотній Владислав Михайлович до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволити.
Визнати за  ОСОБА_3  (РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт: НОМЕР_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 . 
Виділити у власність  ОСОБА_2  (РНОКПП: НОМЕР_5 ) належну ОСОБА_3 частку у розмірі 1/6 автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 та стягнути із  ОСОБА_2  (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь  ОСОБА_3  (РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт: НОМЕР_7 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) 119950 (сто дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. компенсації, що становить 1/6 ринкової вартості автомобіля TOYOTA RAV 4, VIN НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1    ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований АДРЕСА_1 ) та  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований АДРЕСА_3 ) на користь  ОСОБА_3 (РНОКПП : НОМЕР_6 , зареєстрована АДРЕСА_4 ) судові витрати в сумі 2129,92 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана впродовж тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя        В.Л. Маренюк