УХВАЛА

17 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 910/12590/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. – головуючої, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"

до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Міністерство оборони України,

про стягнення 2 065 849 166,36 грн,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 (повний текст складено 13.03.2026), за результатами перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/12590/24. Вказана касаційна скарга надійшла 30.03.2026 через підсистему "Електронний суд".

У касаційній скарзі Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" також виклало клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги до ухвалення Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду постанови у цій справі та клопотання про розгляд справи № 910/12590/24 в закритому судовому засіданні. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке. 

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України в касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб – громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак у поданій касаційній скарзі не зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету в Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель". Таким чином, касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що зазначення відомостей про наявність електронного кабінету в особи, від імені якої подається касаційна скарга, якщо така скарга подана через електронний кабінет її представника, сприяє обміну документів між іншими учасниками справи в електронній формі.

Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно із частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, – у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як установив Верховний Суд, Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" подало позовну заяву у 2024 році, 20.01.2025 прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої предметом позову є вимоги майнового характеру про стягнення з Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 2 065 849 166,36 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/12590/24 закрито провадження у справі в частині стягнення з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 149 844 932,36 грн попередньої оплати; позовні вимоги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" до 
Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача – Міністерство оборони України про стягнення 1 916 004 234,00 грн задоволено частково; стягнуто з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 1 515 237 139,86 грн попередньої оплати, 120 590 971,04 грн пені, 140 811 368,73 грн штрафу, 18 005 558,12 грн процентів за користування коштами попередньої оплати, 13 126 537,68 грн 3 % річних, 86 359 128,68 грн втрат від інфляції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 910/12590/24 апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/12590/24 задоволено частково; апеляційну скаргу Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/12590/24 задоволено частково; рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 у справі № 910/12590/24 скасовано та прийнято нове рішення; закрито провадження у справі в частині стягнення з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 149 844 932,36 грн попередньої оплати; позовні вимоги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" до Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" задоволено частково; стягнуто з Дочірнього підприємства Державної компанії "Укрспецекспорт" – Державного госпрозрахункового зовнішньоторгівельного підприємства "Спецтехноекспорт" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" 1 515 237 139,86 грн попередньої оплати, 120 590 971,04 грн пені, 140 811 368, 73 грн штрафу, 18 005 558,12 грн процентів за користування коштами попередньої оплати, 13 126 537,68 грн 3 % річних, 86 359 128,68 грн втрат від інфляції.

Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" у касаційній скарзі просить Суд скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 910/12590/24 в частині відмови у стягненні 14 179 372,88 грн попередньої оплати та 7 694 157,01 грн процентів за користування коштами попередньої оплати і прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" щодо стягнення попередньої оплати та процентів за користування коштами попередньої оплати задовольнити в повному обсязі. В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 910/12590/24 скаржник просить залишити без змін.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становив 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Таким чином, скаржник оскаржує судове рішення в частині відмови у стягненні 21 873 529,89 грн (14 179 372,88 грн попередньої оплати та 7 694 157,01 грн процентів за користування коштами попередньої оплати), а тому 1,5 % ціни позову становить 328 102,95 грн.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою) за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі – застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тому, звертаючись із касаційною скаргою, скаржник мав сплатити судовий збір у сумі 524 964,72 грн, розрахований за формулою: 328 102,95 грн х 200 % х 0,8, де 328 102,95 грн – 1,5 % від ціни позовної вимоги майнового характеру; 200 % – ставка судового збору за подання касаційної скарги; 0,8 – коефіцієнт для пониження відповідного розміру ставки судового збору. 

Однак Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" доказів сплати судового збору до касаційної скарги не додало. Водночас скаржник звернувся до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору. Обґрунтовуючи вказане клопотання, скаржник зазначає, що сплата судового збору за подання касаційної скарги у значному розмірі при подачі касаційної скарги Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" як єдиною національною агенцією, що забезпечує централізовану закупівлю товарів, робіт та послуг під час воєнного стану, може призвести до негативних наслідків для скаржника та держави в цілому, зокрема, до зриву виконання державних контрактів, зовнішньоекономічних контрактів, предметом яких є поставка товарів військового призначення для забезпечення потреб та оборони держави. Наведене, на думку скаржника, є підставою для відстрочення сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги. 

Розглянувши клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів зазначає таке.

Умови відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати встановлені статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

За змістом частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір", ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або
2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або
4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Згідно із частиною 2 статті 8 цього Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині 1 цієї статті.

При цьому колегія суддів ураховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 21.01.2026 у справі № 925/1293/19 щодо невідповідності вимогам Європейської конвенції з прав людини висновку національних судів України про неможливість застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, яка набрала чинності 15.12.2017) в частині відстрочення / звільнення від сплати судового збору юридичних осіб.

Разом з тим, згідно із частиною 3 статті Закону України "Про судовий збір", при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі "Княт проти Польщі" (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).

Ураховуючи наведене, особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про відстрочення сплати судового збору, повинна надати докази того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому розмірі.

Однак Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", звертаючись із клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, не надало жодних доказів на підтвердження того, що майновий стан скаржника перешкоджає сплаті судового збору.

Верховний Суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів та узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою однією з засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див. рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, № 32).

Обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див. рішення ЄСПЛ від 28.11.2006 у справі "Апостол проти Грузії", заява № 40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дію в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (див. рішення ЄСПЛ від 12.06.2007 у справі "Станков проти Болгарії", заява № 68490/01).

ЄСПЛ в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Отже, клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 910/12590/24 не може бути задоволене судом, оскільки скаржник не надав жодних доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору.

Відповідно до частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Згідно із частиною 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Державному підприємству Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" необхідно подати до суду касаційної інстанції:
- касаційну скаргу в новій редакції, в якій слід зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у скаржника;
- докази сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі (524 964,72 грн) за реквізитами, що зазначені на офіційному сайті Верховного Суду в розділі "Судовий збір".

У разі невиконання у встановлений законом строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржникові.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини 9 статті 42 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 910/12590/24.

2. Касаційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 у справі № 910/12590/24 залишити без руху та надати строк на усунення недоліків протягом десяти днів із дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак