КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року м. Київ справа №320/62057/24
Київський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Білоноженко М.А.,
розглянувши у приміщені суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, код ЄДРПОУ 44681053)	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейз Компані» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26В, рнокпп 44152149)	
про	застосування заходів реагування	
встановив:
Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рейз Компані», у якому просило суд:
- застосувати до ТОВ «Рейз Компані» заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме зобов`язати зупинити: - демонтаж будівлі на об`єкті за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 16-22, м. Київ; - виконання робіт, що виконуються на висоті понад 1,3 метра; - експлуатацію обладнання, що працює під тиском, а саме: балонів газових (призначених для транспортування і зберігання зріджених вуглеводневих газів (пропану, бутану та їх сумішей), до усунення порушень, які створюють загрозу життю і здоров`ю працюючих (пункти №№ 2, 3, 6-11, 14, 20, 22, 24, 26-35 опису виявлених порушень вимог законодавства згідно акту перевірки від 13.05.2024 № Ц/КВ/11492/41).
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що за результатами проведених заходів державного нагляду (контролю) виявлені порушення відповідачем вимог чинного законодавства. позивачем винесено припис, в якому визначено для відповідача необхідність усунення порушень та вказано строки для його виконання. Враховуючи встановлення позивачем за наслідками позапланових заходів перевірки невиконання відповідачем вимог припису та керуючись вимогами статті 39 Закону України "Про охоронну праці" та пунктом 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", позивач звернувся до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Від відповідача повернувся конверт з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», який направлявся на адресу, зазначену в позовній заяві.
Пунктом 1 частини четвертої статті 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх поштової адреси судовий виклик або судове повідомлення надсилаються юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до частини одинадцятої статті 126 Кодексу адміністративного судочинства України розписку про одержання повістки (повістку у разі неможливості вручити її адресату чи відмови адресата її одержати) належить негайно повернути до адміністративного суду. У разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Таким чином вважається, що відповідач належним чином повідомлений про його права та обов`язки, зокрема про право надати відзив на позовну заяву або заяву про визнання позову.
Відповідачем у встановлений строк відзиву до суду не подано.
Частинами 5 та 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд зазначає, що у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відповідач правом надати суду відзив на позовну заяву не скористався.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
У зв`язку з настанням нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався 30.04.2024 року із ОСОБА_1 , при здійсненні господарської діяльності ТОВ «Рейз Компані», уповноваженими посадовими особами Міжрегіонального управління відповідно до направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) від 07.05.2024 року № Ц/1/15406-24, виданого на підставі наказу від 06.05.2024 року № 343/Ц-ЗК, у період з 10.05.2024 по 13.05.2024 року було проведено позапланову перевірку ТОВ «Рейз Компані» на предмет додержання вимог законодавства з охорони праці, гігієни праці та законодавства про працю.
Результати перевірки оформлені актом від 13.05.2024 року № Ц/КВ/11492/41 (далі акт перевірки). За результатами проведеної перевірки посадовими особами Міжрегіонального управління виявлено та зафіксовано ряд порушень, 22 з яких (пункти 2, 3, 6-11, 14, 20, 22, 24, 26-35 опису виявлених порушень вимог законодавства згідно акту перевірки від 13.05.2024 № Ц/КВ/11492/41) на переконання зазначених профільних фахівців в даній сфері створюють загрозу життю і здоров`ю працюючих.
За результатами проведеної перевірки, посадовими особами Міжрегіонального управління винесено припис № Ц/КВ/11942/41-П від 13.05.2024 року щодо усунення порушень, виявлених під час перевірки та зафіксованих в акті № Ц/КВ/11942/41 від 13.05.2024 року.
На підставі виявлених порушень, що несуть загрозу життю та здоров`ю людей, негайній зупинці підлягає зупинення робіт, до яких допущені працівники без проходження обов`язкових попередніх та періодичних медичних оглядів.
У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Закон України "Про охорону праці" №2694ХІІ від 14.10.1992 (надалі також - Закон №2694) визначає основні засади реалізації конституційного права працівників на охорону життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.
Відповідно до положень статті 4 Закону №2694 державна політика в галузі охорони праці спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням та базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Державна політика в галузі охорони праці визначається відповідно до Конституції України Верховною Радою України базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці та спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням.
Відповідно до частини першої статті 6 Закону №2694 умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Згідно зі ст. 13 Закону №2694 роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує належне утримання виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; організує проведення аудиту охорони праці, оцінку технічного стану виробничого обладнання та устаткування на відповідність нормативно-правовим актам.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про охорону праці" роботодавець зобов`язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року. За результатами періодичних медичних оглядів у разі потреби роботодавець повинен забезпечити проведення відповідних оздоровчих заходів. Медичні огляди проводяться відповідними закладами охорони здоров`я, працівники яких несуть відповідальність згідно із законодавством за відповідність медичного висновку фактичному стану здоров`я працівника.
Порядок проведення медичних оглядів визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 затверджено Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій (далі - Порядок № 246) визначає процедуру проведення попереднього (під час прийняття на роботу) та періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічному обов`язковому медичному огляді осіб віком до 21 року.
Відповідно до пунктів 1.4 та 1.5 розділу І Порядку № 246 попередній медичний огляд проводиться під час прийняття на роботу з метою:
- визначення стану здоров`я працівника і реєстрації вихідних об`єктивних показників здоров`я та можливості виконання без стану здоров`я професійних обов`язків в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу;
- виявлення професійних захворювань (отруєнь), що виникли раніше при роботі на попередніх виробництвах, та попередження виробничо зумовлених і професійних захворювань (отруєнь).
Періодичні медичні огляди проводяться з метою:
- своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних професійних захворювань (отруєнь), загальних та виробничо зумовлених захворювань у працівників;
- забезпечення динамічного спостереження за станом здоров`я працівників в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу;
- вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу;
- розробки індивідуальних та групових закладів охорони здоров`я та реабілітаційних заходів працівникам, що віднесені за результатами медичного огляду до групи ризику;
- проведення відповідних оздоровчих заходів.
Пунктом 2.2 розділу ІІ Порядку № 246 визначено, що заклади державної санітарно-епідеміологічної служби щорічно за заявкою роботодавця (його представника), за участю представника первинної профспілкової організації або уповноваженої працівниками особи визначають категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та до 1 грудня складають Акт визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду за формою, зазначеною у додатку 1, який додано до Порядку №246.
Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку № 246 роботодавець організовує лабораторні дослідження умов праці з визначенням шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу на конкретних робочих місцях працівників відповідно до гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості і напруженості трудового процесу з метою визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду, і подає ці дані відповідній санітарно-епідеміологічній станції.
Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю людей.
Відповідно до положень пункту 1.4 Порядку № 246 попередній медичний огляд проводиться під час прийняття на роботу з метою:
- визначення стану здоров`я працівника і реєстрації вихідних об`єктивних показників здоров`я та можливості виконання без погіршення стану здоров`я професійних обов`язків в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу;
- виявлення професійних захворювань (отруєнь), що виникли раніше при роботі на попередніх виробництвах, та попередження виробничо зумовлених і професійних захворювань (отруєнь).
Відповідно до пункту 1.5 розділу І Порядку № 246 періодичні медичні огляди проводяться з метою:
- своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних професійних захворювань (отруєнь), загальних та виробничо зумовлених захворювань у працівників;
- забезпечення динамічного спостереження за станом здоров`я працівників в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу;
- вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу;
- розробки індивідуальних та групових закладів охорони здоров`я та реабілітаційних заходів працівникам, що віднесені за результатами медичного огляду до групи ризику;
- проведення відповідних оздоровчих заходів.
Відповідно до пункту 2.17 розділу ІІ Порядку № 246 за результатами періодичних медичних оглядів (протягом місяця після їх закінчення) Комісія оформляє Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників за формою, зазначеною у додатку 9, який складається у шести примірниках один примірник залишається в закладі охорони здоров`я, що проводив медогляд, інші надаються роботодавцю, представнику профспілкової організації або вповноваженій працівниками особі, профпатологу, закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, робочому органу виконавчої дирекції Фонду.
Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України Про охорону праці за порушення законодавства про охорону праці та невиконання приписів (розпоряджень) посадових осіб органів виконавчої влади з нагляду за охороною праці юридичні та фізичні особи, які відповідно до законодавства використовують найману працю, притягаються органами виконавчої влади з нагляду за охороною праці до сплати штрафу в порядку, встановленому законом. Сплата штрафу не звільняє юридичну або фізичну особу, яка відповідно до законодавства використовує найману працю, від усунення виявлених порушень у визначені строки.
Недодержання суб`єктами господарювання вимог у сфері охорони праці призводить до невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю людей.
Незгода відповідача із підставами призначення та порядком проведення перевірок, а також змістом винесених приписів має слугувати підставою для звернення до суду з відповідним позовом про оскарження останніх та в межах такої справи судом буде надаватися оцінка доводам сторін та правомірності дій та рішень Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.
Водночас, судом в межах розгляду даної справи не підлягає правовій оцінці незгода відповідача щодо змісту отриманих ним приписів.
Однак, доказів оскарження згаданих вище наказів про проведення позапланових заходів державного контролю (нагляду) та приписів до матеріалів справи не долучено.
Сторони не заперечують того факту, що як накази Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у діяльності відповідача, так і приписи про усунення виявлених порушень законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці винесенні позивачем КП "Тролейбусне депо №3" станом на час розгляду цієї справи є чинними, жодним рішення суду не визнанні протиправними та не скасовані.
У разі ж виконання відповідачем всіх вимог припису він звертається з відповідним зверненням до позивача та надає необхідні підтверджуючі документи. Позивач, у свою чергу за наслідками отримання відповідного звернення може провести позаплановий захід з метою встановлення обставин виконання відповідачем вимог припису та за наслідками такого заходу, як спеціально уповноважений суб`єкт скласти відповідний акт із зазначенням інформації про усунення та/або неусунення виявлених порушень та вимог припису.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.
Згідно з пунктом 5 статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контрою) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 (надалі також - Закон №877) виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.
Відповідно пункту 7 статті 7 Закону № 877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.
Відповідно до пояснень представника відповідача та наданих доказів вбачається, що заяви для щорічного визначення працівників, актів визначення працівників та списків працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам надіслані та узгоджені відповідно до вимог Порядку №246 до Харківської міської філії ДУ "Харківський обласний центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України" (код ЄДРПОУ 38493324).
Разом з тим, вимоги припису в частині не подання відповідачем заяви до Північно Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для щорічного визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду та не складенні та не узгодженні з Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці поіменних списків працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам за 2024 та 2025 роки, не усунуті.
Таким чином, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують усунення відповідачем порушень встановлених актом перевірки.
Отже, відповідачем не надано суду належних доказів усунення порушень вимог законодавства у сфері охорони праці, промислової безпеки та гігієни праці, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, що слугували підставою для прийняття зазначеного акту перевірки.
Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
При цьому захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення відповідачем виявлених порушень.
Згідно з абзацом 2 частини 5 статті 4 Закону № 877 відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.
Таким чином, у разі усунення виявлених порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, відповідач не позбавлений можливості звернутися до органу державного нагляду (контролю), який ініціював зупинення із повідомленням відновлення господарської діяльності.
З огляду на наявність в матеріалах справи доказів, які свідчать про те, що відповідачем не усунуті порушення вимог законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, зафіксовані у акті перевірки, суд приходить до висновку, що наявні підстави для застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді, вказаному у позовній заяві.
Відповідно до частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено принцип верховенства права, а саме суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, а також факт неусунення відповідачем станом на дату розгляду цієї справи судом виявлених під час заходів державного нагляду (контролю) порушень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Згідно з частиною другою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відповідні витрати у справі відсутні, а тому підстав для їх розподілу немає.
Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд–
в и р і ш и в:
Позов Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10, код ЄДРПОУ 44681053) задовольнити.
Застосувати до ТОВ «Рейз Компані» (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 26В, рнокпп 44152149) заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), а саме зобов`язати зупинити: - демонтаж будівлі на об`єкті за адресою: вул. Богдана Хмельницького, 16-22, м. Київ; - виконання робіт, що виконуються на висоті понад 1,3 метра; - експлуатацію обладнання, що працює під тиском, а саме: балонів газових (призначених для транспортування і зберігання зріджених вуглеводневих газів (пропану, бутану та їх сумішей), до усунення порушень, які створюють загрозу життю і здоров`ю працюючих (пункти №№ 2, 3, 6-11, 14, 20, 22, 24, 26-35 опису виявлених порушень вимог законодавства згідно акту перевірки від 13.05.2024 № Ц/КВ/11492/41).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.