Справа № 420/16088/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - відповідач), в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 18.06.2025 р., просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.02.2025 р. № 11206-2411-1504-UA51120010000025020, № 11220-2411-1504-UA51120010000025020, № 11221-2411-1504-UA51120010000025020, від 21.04.2025 р. № 90122-2411-1504-UA51120010000025020.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що контролюючим органом протиправно нараховано позивачу грошові зобов`язання з орендної плати за 2022-2025 роки земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Гандрабури, площею 5,1803 га, оскільки нерозподілену (не витребувану) земельну частку (пай), яку орендував ОСОБА_1 , у 2020 та 2021 роках, Ананьївська міська рада та Гандрабурівська сільська рада розпаювали та передали у власність іншим громадянам. Зокрема, рішенням Ананьївської міської ради від 09.07.2021 р. № 279-VIII затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність земельні ділянки громадянам ОСОБА_2 - 1,00 га, ОСОБА_3 - 1,00 га, ОСОБА_4 - 1,00 га, ОСОБА_5 - 1,00 га, ОСОБА_6 - 1,00 га. Також рішенням Гандрабурівської сільської ради від 22.10.2020 р. № 695-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність земельну ділянку ОСОБА_7 - 1,00 га. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.03.2025 р. між вищевказаними громадянами та ТОВ "АГРО-ПАТ" укладені договори оренди землі. Оскільки позивач з 2021 року орендарем нерозподіленої (не витребуваної) земельної частки (паю) не являється, а також нею не користується, то обов`язок сплати податкових зобов`язань за оренду земельної ділянки у нього відсутній.
Ухвалою від 27.05.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
10.06.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України у користування ОСОБА_1 обліковується земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,1803 га за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с.Гандрабури, згідно договору оренди від 15.08.2019 р., укладеного між Ананьївською міською радою та позивачем строком на 7 років. Нарахування орендної плати за землю фізичній особі ОСОБА_1 здійснено згідно переліку орендарів, з якими укладено договори оренди земель державної або комунальної власності, що були надані Ананьївською міською радою у 2022, 2023 та 2024 роках. Розмір орендної плати - 7 %, нормативно-грошова оцінка станом на 19.05.2021 р. становила 160677,43 грн. Враховуючи коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки за 2023 рік 1,051, сума орендної плати склала: у 2022 році - 11247,42 грн. (160677,43 х 7 %), у 2023 році - 11247,42 грн. (160677,43 х 7 %), у 2024 році - 11821,04 грн. (160677,43 х 1,051 х 7 %). На виконання вимог п.288.1 ст.288 ПК України контролюючим органом здійснено нарахування орендної плати за землю ОСОБА_1 згідно податкових повідомлень-рішень від 10.02.2025 р. № 11206-2411-1504-UA51120010000025020 на суму 11247,42 грн., № 11220-2411-1504-UA51120010000025020 на суму 11247,42 грн., № 11221-2411-1504-UA51120010000025020 на суму 11821,04 грн. Враховуючи вищевикладене, підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відсутні.
17.06.2025 р. від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає про безпідставність викладених у ній обставин, оскільки об`єкт оподаткування вибув з користування позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування грошових зобов`язань з орендної плати.
Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 15.08.2019 р. між Гандрабурівською сільською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки № 30, згідно якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 8.18 га у тому числі ріллі 8,18 га нерозподілених (не витребуваних) земельних часток (паїв), що знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради.
Додатковою угодою від 19.06.2020 р. № 9 внесено зміни до договору оренди, а саме змінено загальну площу орендованої земельної ділянки з 8,18 га на 6,1803 га та зменшено розмір орендної плати з 17760,33 грн. на 13418,61 грн. 
В подальшому, у зв`язку зі зміною власника земельної ділянки з Гандрабурівської сільської ради на Ананьївську міську раду, додатковою угодою від 19.05.2021 р. № 2 змінено назву орендодавця на Ананьївську міську раду, зменшено площу орендованої земельної ділянки з 6,1803 га на 5,1803 га,, визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі один раз на рік до 28 серпня в розмірі 11247,42 грн.
Рішенням Гандрабурівської сільської ради від 22.10.2020 р. № 695-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність земельну ділянку ОСОБА_7 площею 1,00 га. 
Рішенням Ананьївської міської ради від 09.07.2021 р. № 279-VIII "Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарська та передачу їх безоплатно у власність за межами населеного пункту" затверджено проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Ананьївської міської територіальної громади за межами населеного пункту 76 фізичним особам на території: Одеська область, Подільський район, колишня Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області. 
Головним управлінням ДПС в Одеській області, на підставі отриманої від Ананьївської міської ради інформації щодо діючих договорів оренди земельних ділянок по фізичним та юридичним особам від 01.02.2022 р. № 04-23/428, від 29.01.2024 р. № 04-23/240, прийнято податкові повідомлення-рішення:
- від 10.02.2025 р. № 11206-2411-1504-UA51120010000025020, відповідно до якого позивачу нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2022 рік у розмірі 11247,42 грн.;
- від 10.02.2025 р. № 11220-2411-1504-UA51120010000025020, відповідно до якого позивачу нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 11247,42 грн.;
- від 10.02.2025 р. № 11221-2411-1504-UA51120010000025020, відповідно до якого позивачу нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2024 рік у розмірі 11821,04 грн.;
- від 21.04.2025 р. № 90122-2411-1504-UA51120010000025020, відповідно до якого позивачу нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2025 рік у розмірі 13239,56 грн.
Після отримання даних податкових повідомлень-рішень, представник позивача звернулася до Ананьївської міської ради із запитом про надання інформації щодо договору оренди від 15.08.2019 р. № 30.
Листом від 19.03.2025 р. № 04-23/272 Ананьївська міська рада повідомила, що дія договору оренди від 15.08.2019 р. не припинена. Орендар ОСОБА_1 не звертався до Ананьївської міської ради з клопотанням про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 15.08.2019 р. № 30. Рішенням Ананьївської міської ради від 09.07.2021 р. № 279-VIII затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність земельні ділянки громадянам ОСОБА_2 - 1,00 га, ОСОБА_3 - 1,00 га, ОСОБА_4 - 1,00 га, ОСОБА_5 - 1,00 га, ОСОБА_6 - 1,00 га. Рішенням Гандрабурівської сільської ради від 22.10.2020 р. № 695-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність земельну ділянку ОСОБА_7 - 1,00 га. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.03.2025 р. між вищевказаними громадянами та ТОВ "АГРО-ПАТ" укладені договори оренди землі.
Вважаючи протиправним нарахування грошових зобов`язань з орендної плати за земельну ділянку, яку розпайовано та передано у власність іншим громадянам у 2020, 2021 роках, за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду про їх скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За визначенням, наведеним у пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з п.269.1 ст.269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Відповідно до ст.270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
База оподаткування визначена ст.271 ПК України, відповідно до якої базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України).
Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу XII ПК України.
Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п.288.1 ст.288 ПК України).
Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. № 161-ХІV (далі - Закон № 161-ХІV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною 1 статті 15 Закону № 161-ХІV визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно із п.п.288.2-288.5 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території (288.5.1); не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (288.5.2); може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах (288.5.3).
Пунктом 288.7 статті 288 ПК України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України, яка визначає порядок обчислення плати за землю, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У розумінні положень пп.14.1.72, пп.14.1.73 п.14.1 ст.14, пп.269.1.1, пп.269.1.2 п.269.1, п.269.2 ст.269, пп.270.1.1, пп.270.1.2 п.270.1 ст.270, п.287.7 ст.287 ПК України платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, якими може бути фізична чи юридична особа. Обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.08.2019 р. № 30, з урахуванням подальших змін, внесених додатковими угодами від 19.06.2020 р. № 9 та від 19.05.2021 р. № 2, передано в оренду земельна ділянка площею 5,1803 га нерозподілених (не витребуваних) земельних часток (паїв), яка знаходиться на території Ананьївської міської територіальної громади.
Тобто, позивачу передано в оренду земельну ділянку, яка представляє собою нерозподілені (невитребувані) земельні частки (паї). 
В подальшому, дана земельна ділянка було розпайована та Гандрабурівною сільською радою та Ананьївською міською радою, як власниками землі комунальної власності, фактично вся площа переданої ОСОБА_1 земельної ділянки була передано у власність громадянам на підставі рішень Ананьївської міської ради від 09.07.2021 р. № 279-VIII та Гандрабурівської сільської ради від 22.10.2020 р. № 695-VII, які в подальшому громадянами передано в оренду ТОВ "АГРО-ПАТ", про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. 
Зокрема, згідно листа Ананьївської міської ради від 19.03.2025 р. № 04-23/272 земельну ділянку, яку позивачу надано в оренду, відповідно до рішення Ананьївської міської ради від 09.07.2021 р. № 279-VIII передано безоплатно у власність громадянам ОСОБА_2 - 1,00 га, ОСОБА_3 - 1,00 га, ОСОБА_4 - 1,00 га, ОСОБА_5 - 1,00 га, ОСОБА_6 - 1,00 га, а відповідно до рішенням Гандрабурівської сільської ради від 22.10.2020 р. № 695-VII - ОСОБА_7 - 1,00 га.
Вказані обставини підтверджуються і листом Ананьївської міської ради від 20.03.2025 р. № 04/23/888, в якому зазначено, що у зв`язку з отриманням права власності на земельні ділянки, розташовані на масиві, що перебуває в оренді відповідно до договору оренди земельної ділянки від 15.08.2019 р. № 30, Ананьївська міська рада ініціює внесення змін до договору в частині зменшення площі земельної ділянки шляхом укладання додаткової угоди до нього.
До цього листа долучено проєкт додаткової угоди, з якого вбачається, що позивачу запропоновано зменшення площі земельної ділянки з 5,1803 га до 0,1803 га та розмір орендної плати 460,80 грн. 
З вищевикладеного слідує, що у період 2022-2025 роки, за які ОСОБА_1 нараховано грошові зобов`язання з орендної плати, передана позивачу в оренду земельна ділянка ще у 2020- 2021 раках фактично вибула з його користування внаслідок її розпаювання та фактично вся площа земельної ділянки передана у власність іншим громадянам.
За приписами ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 р. № 899-ІV нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю). 
Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості). 
Відповідно до ст.30 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 р. № 1952-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, земельні ділянки колективної власності, надані в оренду органами державної влади, органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному статтями 13, 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", здійснюється без державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки в Державному реєстрі прав. 
Державна реєстрація припинення права оренди на невитребувані (нерозподілені) земельні ділянки, земельні ділянки колективної власності, надані в оренду в порядку, визначеному статтями 13, 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", проводиться без подання відповідної заяви заявниками одночасно з державною реєстрацією права власності на відповідну земельну ділянку.
Аналіз даних правових норм вказує на те, що з моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки припиняється. Державна реєстрація права оренди на таку земельну ділянку проводиться одночасно з державної реєстрацією права власності та без подання окремої заяви. При цьому, будь-яких договорів (додаткових угод) про його припинення складати непотрібно.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 р. у справі № 320/5007/20.
Таким чином, наявність зареєстрованого договору оренди земельної ділянки не є підставою ля нарахування ОСОБА_1 орендної плати за 2022-2025 роки, оскільки втрата земельною ділянкою у 2020-2021 роках статусу "невитребуваної/нерозподіленої" призводить до припинення права оренди. 
Так як орендована позивачем нерозподілена (не витребувана) земельна частка (пай) у 2020-2021 роках була розпайована та передана у власність громадянам, у ОСОБА_1 відсутній обов`язок сплати орендної плати за 2022-2025 роки.
Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність нарахування контролюючим органом позивачу грошових зобов`язань з орендної плати за 2022-2025 роки, а тому податкові повідомлення-рішення від 10.02.2025 р. № 11206-2411-1504-UA51120010000025020, № 11220-2411-1504-UA51120010000025020, № 11221-2411-1504-UA51120010000025020, від 21.04.2025 р. № 90122-2411-1504-UA51120010000025020 підлягають скасуванню. 
Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Приписами ч.1 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , то сплачений позивачем судовий збір у сумі 968,96 грн. підлягає стягненню на його користь з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 16000 грн., суд зазначає наступне
Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Разом з тим, відповідно до ч.ч.4, 5 ст.134 КАС України законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.
Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).
При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).
Верховним Судом у своїх постановах від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16, від 17.09.2019 р. у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 р. у справі № 726/549/19, неодноразово висловлювалась правова позиція, згідно якої на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Колесник Анастасією Юріївною укладено договір про надання правової допомоги від 06.03.2025 р., за умовами якого Адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені Сторонами (п.1.1 договору).
Відповідно до п.3.1 договору за правову допомогу, передбачену в пп.1.2 Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначеною додатком № 1 до цього Договору.
плата за надані послуги здійснюється Замовником шляхом (за погодженням сторін): авансування вартості правової допомоги в розмірі 6700 грн.
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу у сумі 16000 грн., позивачем надано акт приймання-передачі правничих послуг від 17.06.2025 р. № 1, відповідно до якого Адвокат надав, а Замовник прийняв (отримав) юридичні послуги (правничу допомогу) у формі: 1. адвокатський запит від 06.03.2025 р. за вих. № 6/2311 до Ананьївської міської ради - сплачено 2000 грн.; 2. адвокатський запит від 04.04.2025 р. за вих № 44/2311 до ГУ ДПС в Одеській області - сплачено 2000 грн.; 3. позовна заява про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.05.2025 р. - сплачено 4000 грн.; 4. відповідь на відзив від 15.06.2025 р. - сплачено 4000 грн.; 5. заява про збільшення позовних вимог від 16.06.2025 р. - сплачено 2000 грн.; 6. заява про стягнення витрат на правничу допомогу та судовий збір від 17.06.2025 р. - сплачено 2000 грн.; всього - 16000 грн.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань та виклику учасників справи.
Крім того, дана адміністративна справа є справою незначної складності, а складання позовної заяви не вимагає глибокого аналізу судової практики і нормативно-правових актів.
Виходячи з наведеного, з урахування критеріїв пропорційності суд приходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, буд.5, код ЄДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.02.2025 р. № 11206-2411-1504-UA51120010000025020, № 11220-2411-1504-UA51120010000025020, № 11221-2411-1504-UA51120010000025020, від 21.04.2025 р. № 90122-2411-1504-UA51120010000025020.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, буд.5, код ЄДРПОУ 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, буд.5, код ЄДРПОУ 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко