ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 року	справа № 380/25609/25	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115 для забезпечення індексації пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.07.2025.
В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що він перебуває на обліку в пенсійному органі та отримує пенсію за віком, призначену у 2022 році. Для обчислення розміру його пенсії під час її призначення врахований показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки, що становить 10 846,37 грн. Позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до імперативних приписів частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV, з метою забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати, який безпосередньо враховується для обчислення пенсії конкретної особи.
Проте, як наголошує Позивач, Відповідач діяв всупереч вимогам закону та протиправно відмовився проводити таку індексацію у 2023, 2024 та 2025 роках із застосуванням визначених Урядом коефіцієнтів збільшення (1,197; 1,0796; 1,115 відповідно) до його фактичного базового показника 10 846,37 грн. Натомість ГУ ПФУ застосувало Порядок проведення перерахунку пенсій № 124, який штучно обмежує базу індексації застарілим показником 2017 року (3 764,40 грн). Унаслідок цього Відповідач встановив Позивачу лише мізерні фіксовані компенсаційні доплати у розмірі 100 грн у 2023-2024 роках, а під час індексації 2025 року взагалі застосував занижений коефіцієнт 1,046 замість належного 1,115. Позивач переконаний, що підзаконні нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України (зокрема Порядок № 124 та відповідні пункти постанов № 168, № 185, № 209) у цій частині прямо суперечать нормам Закону № 1058-IV, який має вищу юридичну силу, призводять до необґрунтованого звуження його конституційних прав на соціальний захист та порушують принцип правової визначеності, а тому не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. З огляду на це, Позивач просить суд захистити його порушене право та зобов`язати орган ПФУ здійснити належний перерахунок.
Ухвалою від 05 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
15.01.2026 від Відповідача на адресу суду надійшов розгорнутий відзив на позовну заяву, у якому Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх безпідставними. Свою правову позицію Відповідач обґрунтовує тим, що як суб`єкт владних повноважень він діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, і не наділений правом самостійно змінювати порядок чи формули перерахунку пенсій, які затверджені Урядом.
ГУ ПФУ вказує, що оскільки пенсія Позивача обчислена з урахуванням середньої заробітної плати за 2019-2021 роки (яка становить 10 846,31 грн), цей показник є об`єктивно вищим, ніж базовий показник 2017 року (3 764,40 грн), навіть після його багаторазової індексації на усі визначені Урядом коефіцієнти (що у 2023 році становило 7 405,03 грн, а у 2024 році — 7 994,47 грн відповідно). З огляду на таку математичну різницю та імперативні вимоги постанов КМУ № 168 та № 185, Позивачу правомірно встановлено щомісячну компенсаційну доплату в розмірі 100 грн, оскільки розрахунковий розмір підвищення не досягав цієї суми. Що стосується індексації з 01 березня 2025 року, Відповідач наголошує, що згідно з прямими приписами підпункту 6 пункту 2 Постанови КМУ № 209, спеціально для пенсій, призначених у 2022 році, з метою зменшення диспропорцій у розмірах виплат передбачено коефіцієнт збільшення саме на рівні 1,046, який і був застосований Відповідачем. Пенсійний орган наполягає на тому, що не має дискреційних повноважень діяти всупереч чинним нормативно-правовим актам Кабінету Міністрів України або на власний розсуд не застосовувати їх положення.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги Позивача та заперечення Відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд
в с т а н о в и в :
Позивач, ОСОБА_1 , перебуває на відповідному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як отримувач пенсійної виплати. З 04 квітня 2022 року йому призначено та виплачується пенсія за віком відповідно до норм Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058-IV.
При первинному призначенні пенсії Позивачу у 2022 році, згідно з нормами чинного на той момент пенсійного законодавства, пенсійним органом застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії (а саме за 2019, 2020 та 2021 роки). Відповідний базовий показник, який безпосередньо враховувався Відповідачем для обчислення індивідуального розміру пенсії ОСОБА_1 , склав 10 846,37 грн. Ця обставина сторонами не оспорюється та підтверджується розрахунками Відповідача.
З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 31.03.2025 за № 6788-6520/Р-52/8-1300/25, наданого у відповідь на адвокатський запит, при проведенні щорічної масової індексації пенсій з 1 березня 2023 року та з 1 березня 2024 року Відповідач фактично не здійснював перерахунок пенсії Позивача шляхом збільшення його індивідуального базового показника 10 846,37 грн на законодавчо визначені коефіцієнти. Пенсійний орган не застосовував коефіцієнт збільшення 1,197 (у 2023 році) та коефіцієнт 1,0796 (у 2024 році) до показника середньої заробітної плати Позивача.
Свою відмову ГУ ПФУ мотивувало тим, що загальний розрахунковий базовий показник 2017 року (3 764,40 грн), який застосовується Фондом відповідно до Порядку №124, навіть після його послідовної багаторазової індексації на усі попередні коефіцієнти Уряду (що становило 7 405,03 грн станом на 2023 рік та 7 994,47 грн станом на 2024 рік), математично залишався меншим за фактичний показник Позивача (10 846,37 грн). Наслідком застосування Відповідачем такого алгоритму розрахунків стало те, що замість повноцінної індексації базової величини заробітної плати, Позивачу було встановлено лише фіксовані компенсаційні доплати у мінімальному розмірі 100 грн щомісячно за кожен з цих років (згідно з п. 6 Постанови КМУ № 168 та п. 3 Постанови КМУ № 185).
Крім того, судом з`ясовано, що під час чергової щорічної індексації пенсійних виплат з 1 березня 2025 року Відповідач також не застосував до показника Позивача (10 846,37 грн) загальний коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115, який був імперативно встановлений пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році”. Натомість, керуючись виключно підпунктом 6 пункту 2 вказаної Постанови КМУ (який запроваджує спеціальні правила індексації з метою так званого “зменшення диспропорцій” для осіб, що вийшли на пенсію у 2022 році), пенсійний орган застосував до показника Позивача суттєво занижений коефіцієнт збільшення на рівні 1,046.
Не погоджуючись із вказаними розрахунками, вважаючи триваючу бездіяльність Відповідача щодо не проведення повноцінної індексації пенсії із застосуванням належних коефіцієнтів та дії щодо штучного обмеження розміру показників відверто протиправними, такими, що прямо суперечать нормам Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, звужують його права та порушують конституційне право на належне матеріальне забезпечення у старості, Позивач звернувся до пенсійного органу із відповідною заявою. Отримавши відмову ГУ ПФУ від 31.03.2025 у добровільному поновленні своїх прав, Позивач звернувся за захистом до адміністративного суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), що набрав чинності з 01.01.2004.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Відповідно до пункту 4 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV у разі якщо внаслідок перерахунку пенсії за нормами цього Закону її розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів населення (далі - Закон №1282-ХІІ).
Згідно з абзацом другим частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно з статтями 4, 6 Закону №1282-ХІІ є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування (частина перша статті 9 Закону № 1282-XII).
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії.
Обов`язковий характер індексації визначається статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-ІІІ Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (далі - Закон №2017-ІІІ), у якій визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (частина друга статті 19 Закону №2017-ІІІ).
У свою чергу, у зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15.02.2022 було прийнято Закон України №2040-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства (далі - Закон №2040-IX), яким, зокрема, частину п`яту статті 2 Закону №1282-XII було викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII в редакції Закону №2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Отже, враховуючи положення частини п`ятої статті 2 Закону №1282-XII та абзацу 4 частини другої статті 42 Закону №1058-IV, суд констатує, що Верховна Рада України уповноважила Кабінет Міністрів України визначати порядок здійснення індексації пенсій та розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
На виконання вимог статті 42 Закону №1058-IV Кабінет Міністрів України 20.02.2019 затвердив Порядок №124, яким визначив механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Відповідно до пункту 4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові
внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається за такою формулою:
К= ((ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% / 100%) + 1,
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100% - 100%,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарних роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України. При цьому в разі відсутності даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до цього Порядку.
Перерахунок пенсій, відповідно до цього Порядку, проводиться щороку з 1 березня.
Отже, з 2019 року Порядком №124 з метою визначення механізму проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески впроваджено, зокрема, формулу обчислення коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.
Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно із абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 цього Порядку, абзаців першого, другого цього пункту, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV, пункту 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян (Офіційний вісник України, 2008 р., № 25, ст.785), щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Відповідно до пункту 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій відповідно до цього Порядку враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством). Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Тобто, запровадивши механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом №1058-IV, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування, держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон № 1282-ХІІ пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема, пенсій.
Разом з тим, пунктом 5 Порядку №124 визначено базовий показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, а саме: станом на 01.10.2017 (3764,40 грн) до якого застосовується коефіцієнт, визначений за формулою, наведеною в абзаці першому пункту 4 цього Порядку і в цій частині положення Порядку №124 суперечать статті 42 Закону №1058-ІV з огляду на таке.
Як зазначено вище, відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Так, відповідно до статті 27 Закону України №1058-ІУ розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П = Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
При цьому, частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, розмір пенсії за віком визначається для кожного пенсіонера індивідуально і залежить від набутого ним страхового стажу, отримуваної заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески та, зокрема, показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Суд повторює, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення порядку здійснення індексації пенсій та розміру коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, але з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
При цьому, під порядком розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Розмір щорічного збільшення зазначеного показника, повинен встановлюватися Кабінетом Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Разом з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати базову розрахункову величину (показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, який становить 3764,40 грн) до якої може бути застосований коефіцієнт збільшення, оскільки такий підхід нівелює основне призначення індексації грошових доходів населення - підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та суперечить акту вищої юридичної сили Закону №1058-IV, абзацом 1 частини другої статті 42 якого чітко визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії.
Відповідно до статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. 
У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Як неодноразово наголошував Верховний Суд, суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, такі підзаконні нормативно-правові акти не можуть застосовуватися судом навіть у випадках, коли вони формально залишаються чинними
Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила пріоритетності норм права, суд зазначає, що під час перерахунку пенсії Позивача, який здійснюється з метою забезпечення її щорічної індексації, положення Порядку № 124 підлягають застосуванню виключно в тій частині, яка не суперечить імперативним положенням Закону № 1058-IV. У зв`язку з цим, під час такого перерахунку використовуватись має саме той показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який безпосередньо враховувався для обчислення такої пенсії в момент її призначення (тобто показник за 2019-2021 роки у розмірі 10 846,37 грн).
24 лютого 2023 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році” (далі — Постанова № 168). Пунктом 1 Постанови № 168 установлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі — коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197. Відповідно до пункту 6 Постанови № 168, установлено, що у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 року № 185 “Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році” (далі — Постанова № 185) установлено, що з 1 березня 2024 року перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,0796 (пункт 1 Постанови № 185).
25 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” (далі — Постанова № 209), відповідно до пункту 1 якої з 1 березня 2025 року перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення у розмірі 1,115. При цьому, як встановив суд раніше, Відповідач протиправно застосував підпункт 6 пункту 2 цієї Постанови та занижений коефіцієнт 1,046.
Отже, з метою забезпечення у 2023-2025 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення пенсіонерів, Кабінет Міністрів України визначив такі загальні розміри коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески:
у 2023 році — 1,197 згідно із Постановою № 168;
у 2024 році — 1,0796 згідно з Постановою № 185;
у 2025 році — 1,115 згідно з Постановою № 209.
Таким чином, законна та справедлива індексація пенсії Позивача у 2023-2025 роках повинна проводитись відповідно до Постанови № 168, Постанови № 185 та Постанови № 209 з урахуванням приписів частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який безпосередньо враховувався для обчислення його пенсії (10 846,37 грн), із послідовним застосуванням відповідних коефіцієнтів збільшення (1,197; 1,0796; 1,115).
Зазначений висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 13.01.2025 у справі № 160/28752/23, від 27.01.2025 у справі № 200/422/24, від 27.01.2025 у справі № 620/7211/24, від 28.01.2025 у справі № 400/4663/24, від 20.02.2025 у справі № 460/2711/24, а також із висновком Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 16.04.2025 у справі № 200/5836/24.
Застосовуючи наведені вище норми права, з урахуванням позовних вимог та висновків Верховного Суду, суд констатує, що ГУ ПФУ, здійснюючи перерахунок пенсії Позивача на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, встановивши йому у 2023-2024 роках лише щомісячні доплати до пенсії в розмірі 100,00 грн та застосувавши у 2025 році занижений коефіцієнт 1,046 (замість послідовного застосування належних коефіцієнтів збільшення 1,197; 1,0796; 1,115 до його фактичного показника середньої заробітної плати 10 846,37 грн), діяло не у відповідності до вимог чинного законодавства.
Тобто повноцінна індексація пенсії Позивача не була проведена. Отже, Відповідач зобов`язаний здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , застосовуючи належні коефіцієнти безпосередньо до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення йому пенсії (10 846,37 грн).
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною другою цієї ж статті визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду у спорах щодо перерахунку пенсій у межах солідарної системи, коли особа щомісячно отримувала пенсійні виплати та об`єктивно могла дізнатися про їх складові й розмір, до вимог про стягнення недоотриманих сум застосовується загальний шестимісячний строк звернення до суду, передбачений статтею 122 КАС України. Тобто, особа має право вимагати виплати різниці (заборгованості) пенсії за минулий час, який обмежений шістьма місяцями, що передують даті подання позову.
Як встановлено з матеріалів справи, позовна заява ОСОБА_1 сформована та подана до суду через підсистему “Електронний суд” 31 грудня 2025 року.
Заявляючи вимоги про зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок (індексацію) пенсії шляхом застосування коефіцієнтів збільшення за 2023, 2024 та 2025 роки, Позивач самостійно обмежив свої матеріальні вимоги щодо стягнення коштів у часі. Так, Позивач просить суд зобов`язати Відповідача провести фактичну виплату недоотриманих сум пенсії (заборгованості), починаючи з 01 липня 2025 року.
Оскільки вказана дата (01.07.2025) повністю охоплюється шестимісячним строком до дня звернення до суду із цим позовом (31.12.2025), суд констатує, що Позивачем дотримано вимоги статті 122 КАС України щодо строку звернення до суду за захистом своїх майнових прав.
Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою і в межах позовних вимог. З огляду на те, що Позивач розпорядився своїми вимогами на власний розсуд та заявив до стягнення недоплачені суми пенсії саме за останні 6 місяців перед зверненням до суду, суд задовольняє позов у заявлених межах та зобов`язує орган ПФУ здійснити відповідну виплату різниці пенсії з 01.07.2025.
З урахуванням вищевикладеного, суд, з метою ефективного та повного поновлення порушених прав Позивача у спірних відносинах, вважає за необхідне зобов`язати Відповідача провести перерахунок (індексацію) та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 10 846,37 грн на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 (відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 (відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 185), та на коефіцієнт збільшення 1,115 з 01.03.2025 (відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 209), та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.07.2025.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності своєї відмови у здійсненні належної індексації пенсії Позивача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України з Відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь Позивача документально підтверджений судовий збір у розмірі 968,96 грн.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 , на коефіцієнти у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115 для забезпечення індексації пенсії.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; код ЄДРПОУ 13814885) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у відповідності до частини другої статті 42 Закону України № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2019-2021 роки в розмірі 10846,37 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 з 01.03.2023 відповідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 № 168 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році”, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 з 01.03.2024 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2024 №185 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році”, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 з 01.03.2025 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 “Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році” та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії, починаючи з 01.07.2025.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; код ЄДРПОУ 13814885) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 03 квітня 2026 року.
Суддя Коморний О.І.