Справа № 308/2312/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складi головуючого судді – Логойда І.В., за участю секретаря судового засідання – Лутнянського І.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що 20.10.2025 посеред вулиці ОСОБА_1 було викрадено 4-ма особами, що представились працівниками карного розшуку, сказали, що знаходиться в розшуку, та сказали сісти до них в машину. Сказав, що не знаходиться в розшуку, попросив викликати службовий патрульний автомобіль та поліцейських в формі, відмовився з ними їхати, дістав свій телефон та сказав, що викликає поліцію, на що вони миттєво накинулись, силою затягнули в авто та відібрали мобільний телефон, сказали, що везуть до відділку поліції, де буде здійснюватись відео фіксація, складено протокол, розглянуто скарги на нього та на них, проте відвезли до ТЦК. Позивач відмовився відвідувати ТЦК з поясненнями по своїй заяві, сказав звертатись в суд, постійно вимагав повернути телефон. Вони прикували кайданками до одного з них, витягли з машини, та потягнули на 3-й поверх будівлі, що при РТЦК, завели до скляного кабінету, сказали оформляти, назвали дані і пішли собі. Там нічого не пояснювали, ніхто не представлявся, зробили коротке формальне опитування (всі ці дані вже були повідомлені ним ТЦК раніше). Надав їм «Заява Доповнення до «Заяви (11 липня 2024)», повідомив, що це звернення зареєстроване за вх. №24842 від 06.11.2024, сказав, що проходження ВЛК неможливе без проходження необхідних обстежень, що відмовляється від військової служби/ВЛК, прийняття присяги, якщо не буде їх забезпечено, сказав їм звертатись в суд. Постійно вимагав повернути телефон та викликати поліцію, заявляв про протиправність їх дій. Також просив надати протокол затримання та акт вилучення телефону, запитував чого від нього хочуть та на якій підставі утримують. На запитання вони не відповідали. Силовики в військовій формі погрожували фізичною розправою, не давали змоги піти, блокували прохід собою. При останній (2-й-3-й) спробі пройти зі словами: "Пропустіть мене, у вас немає права мене утримувати, я хочу піти звідси", його силою відштовхнули за горло рукою. Перебував там до декількох годин, потім з`ясувалось, що просто утримували, доки приїде автобус, що забере. За той час, зайшов там до невролога, який відмовив йому розглядати будь-які скарги, сказав, що розглядає тільки медичні документи. Своїм ставленням вони сильно роздратували, через що виник гострий криз (запаморочення, дезорієнтація, аритмія, задишка, головна біль) невралгія сильно скувала хребет, через що складно було ходити переставляти ноги. Просив викликати швидку, коли стало погано, відмовили. Прийшли якісь люди, сказали піти з ними, він відмовився, тоді потягнули вниз (та штовхали, через що не вдавалось нормально йти, не встигав зосередитись і відчути як ступати, до того як штовхали, що збивало з толку, казав що сам зараз піде, тільки треба прийти в себе, але вони просто ігнорували це), через внутрішній двір за забором в сусідню будівлю, там записали в якийсь журнал, здається хотіли, щоб там розписався, потім потягнули та посадили в автобус, там було ще декілька осіб. Як потім з`ясувалось, їх вивезли до Львова. Їх привезли в ліс, була ніч, там була якась палатка, сказали стати групою, якою приїхали, по черзі будуть викликати. Згодом його викликали. Там був типу штаб, стіл і здасться 5 людей, типу це було ВЛК, а там були лікарі за столом. Запитали, які має скарги на здоров`я, назвав проблеми з зібраністю, концентрацією уваги, хронічну втому, мізофонію, гіперакузію, атаксію, постуральні порушення та нейрохімічні порушення, запитав чи є невролог, був такий, вручив йому ту свою заяву до ТЦК (№ НОМЕР_1 ). Він так трошки переглянув, сказав «ясно», що в частині направлять на обстеження та спишуть. Там його сфотографували, потім дали підписати військовий квиток, він його закреслив їх це роздратувало, його вигнали. Не все розумів, що вони кажуть, через його стан. Наскільки зрозумів, то було «бесіда-ВЛК» за 2-5 хв., людей там було багато, часу на них виділяли декілька хвилин на людину. Потім групу посадили в автобусі, відвезли в частину НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . Кожен день запитував, де телефон, казали не знають, сказали поліція його не передала. Кожен день звертався в медпункт, повідомляв, що не може тут спати, які має проблеми, надавав їм заяву (№ 24842), вони не могли видати ніякі в найменшій мірі дієві препарати (казали що нічого не мають), отримав тільки аспірин, валеріанку, та таблеточний корвалол. Просив направити в лікарню, йому відмовляли. Звертався до головного там, майора, він на всі звернення відповідав ігноруванням, суті звернення та розповіддю про себе у відповідь, його це забавляло. Там сказали взяти військову форму, він відмовився. Сказали: "Не вдягнеш форму, в госпіталь не поїдеш". Повідомляв всім, що має неврологічні проблеми, що не може спати через мізофонію (неврологічна реакція на звуки), ніхто до цього не поставився з розумінням. Три доби зовсім не спав, потім 1,5 год., згодом 3,5 год., сон був вкрай нездоровим. 24.10.2025 вночі стався криз (задишка, аритмія, дезорієнтація), на прохання викликати швидку, відмовили. Загалом всюди і потім знаходився в дуже затуманеному стані, погано почувався, багато чого не уловлював говорить, багато раз перепитував все в оточуючих. Накінець, 25-го в них «знайшовся» телефон, але його не видали. 25.10.2025 направили в частину НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 . Там вже заміряли температуру, направили в медпункт. 25-го ввечері (після звернення мами до поліції про викрадення людини), вперше видали телефон, зміг зателефонувати додому, повідомити де він. Далі те саме, ходив в медпункт, давав пояснення (заява доповнення, № 24842), просив направити на обстеження - відмовляли. Там теж було складно зі сном. Хвороба посилювалась, ввечері сильно піднімалась температура, виникали марення. Медична допомога, яку там надавали, була недієвою і давала короткотривалий ефект (парацетамол, димедрол та анальгін). Скарги ігнорували. Потім врешті побачили, що температура від цього не спадає, дали якусь таблетку, знизилась до 37,4, а зранку знов 39,7, викликали швидку аж 01.11.2025 та в тяжкому стані доставили в лікарню Новояворівська. Там було призначено інтенсивне лікування та оксигенотерапію, але безуспішно, була 39,9 температура та низька сатурація. Тому, 06.11.2025 було переведено до ВМКЦ ЗР м. Львів для подальшого лікування в пульмонологічне відділення з кисневим апаратом, там 08.11 - перевели в кардіологічну реанімацію у важкому стані, 18.11 - був переведений в палату та продовжено лікування з оксигенотерапією. 06.12.2025 було завершено стаціонарне лікування та виписали, отримав 30 днів відпуску на лікування. Не пам`ятає зовсім перші 15 днів перебування в лікарнях, тільки пару незначних моментів, та ще десь тиждень частково, оскільки перебував у стані виражених психічних порушень. Тепер, після відпустки для лікування, 05.01.2026 не повернувся в частину, подавав рапорти начмеду по направленню на лікування згідно рекомендацій лікарів, та керівництву на звільнення, в разі відмови надати необхідні обстеження та проходження достовірної ВЛК про придатність, та відмову спілкуватись поза межами суду строки сплили, резолюцій не було надано, пояснень не дають, на лікування не був направлений. 16.01.2026 раптом дізнався, що банківські рахунки арештовані за рішенням виконавчої служби (відкриття виконавчого провадження 09.01.2026, постанова про арешт коштів боржника 14.01.2026). 
В тексті постанови наявне таке висловлювання «виразив категоричну ствердну відмову від проходження медичного огляду», проте не зазначено, чи було це чимось мотивоване. Там вказано «розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення», в постанові не вказується про складання/розгляд протоколу про адміністративне правопорушення, та осіб, які були уповноважені на складання протоколу (відповідно до Наказу МОУ від 01.01.2024, «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», Документ 20036-24) ніякий протокол не вручався, зважаючи на те, що в протоколі передбачено місце для дачі пояснень, а пояснення були надані в повній мірі. Також, не згадано, що попередньо, 11.07.2024 він самостійно звернувся до РТЦК та надав свої персональні дані, заява (№ 24842 сама Заява) не була прийнята (повідомляв, що не працює з 2014-го року (після закінчення університету) через проблеми зі здоров`ям, та проходження платних обстежень для нього є недоступним за фінансових обставин (а в Ужгороді не було договорів з НСЗУ на забезпечення проведення таких обстежень), його запевняли, що буде направлено на обстеження, проте фактично цього не було зроблено, навіть не було цього на меті, як з`ясувалось вони просто обманювали), 25.10.2024 отримав повістку для уточнення даних, та поштою надіслав заяву з доповненням (анамнез для обґрунтування та уточнюючі дані) вх. № 24842. РТЦК не було забезпечено проходження безоплатних обстежень для змоги проходження ВЛК, і взагалі нічого не було сказано по цьому питанню. Там вказано, що «був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно направлення виданого Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке «підписати відмовився». Також, що «копію постанови... про притягнення до адміністративної відповідальності отримав» та «підпис особи що притягається до адміністративної відповідальності відмовився» не вручали, жодних паперів для ознайомлення, протоколів, постанов, розпоряджень, повісток, направлень, повідомлень не просили нічого підписати. Все було тільки словесно, буквально декілька запитань. Не повідомляли про притягнення до адміністративної відповідальності, не роз`яснювали права та обов`язки. Також. не було запропоновано можливості проходження медичного огляду, як було сказано, а тільки пропонувалось «там пройти те їхне ВЛК», яке не спроможне було б винести достовірний висновок про яку-небудь придатність до військової служби. То був не медичний заклад, а радше офіс, і були там не стільки лікарі, на скільки юристи, які виключно оцінювали папірці, в межах, чи звучить діагноз в довідці настільки суттєвим, щоб можна було оскаржити рішення ВЛК в суді. Чомусь в постанові не вказано номер телефону, він був наданий ТЦК 11.07.2024 для зв`язку, та відтоді приходить рекламні розсилки про набір до підрозділів, проте для вирішення мого питання для забезпечення можливості проходження ВЛК з достовірним висновком, зі мною не зв`язувались. Хоча в постанові вказано, що «Постанова може бути оскаржена відповідно до ст. 287-289 КУпАП у вищому органі або до відповідного суду протягом 10 днів з дня її винесення», ІНФОРМАЦІЯ_3 фізично позбавив такої можливості, мобілізувавши. ІНФОРМАЦІЯ_3 примусово направив на «проходження ВЛК», де було винесено хоч і незаконний висновок, що не відповідає суті ВЛК, проте «проведено свою мобілізацію» без будь-яких суттєвих перешкод. Висновок не було надано на руки, щоб міг його оскаржувати, хоч заявляв про це. Вважає винесену постанову протиправною, через здійснення грубих процесуальних порушень: оскільки не було складено протоколу (враховуючи ст.258 КУпАП), не було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення (ст. 277-2 КУпАП), розгляд справи не відповідав законним вимогам (ст. 278; 245, 268; 9, 23, 33, 280 КУпАП), не було вручено постанову (ст. 285 КУпАП), тобто очевидно, що і оскарження постанови, за фактом утримування мене проти моєї волі, а згодом за станом здоров`я було б неможливим. На підставі наведеного просить, скасувати постанову №2957-1 по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, винесену 20.10.2025, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розглядати справу за його відсутності.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2026 постановлено позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення – залишити без руху.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.02.2026 постановлено: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у вказаній адміністративній справі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
05.03.2026 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, згідно з яким вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 , просить відмовити у задоволенні позову. Щодо поновлення строку на звернення до суду вказує. Позивачем зазначено у позові, що він дізнався про ухвалення даної постанови 16.01.2026 року після блокування банківських рахунків. Під час перебування 20.10.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач був направлений на проходження військово-лікарської комісії 20.10.2025 року. Позивачем було усно висловлено ствердну відмову від проходження військово- лікарської комісії 20.10.2025. У зв`язку з цим, 20.10.2025 було складено протокол та постанову про накладення адміністративного штрафу. ІНФОРМАЦІЯ_3 вважає, що позивач знав про накладення на нього адміністративного штрафу в момент з 20.10.2025, а тому пропустив строк для оскарження даної постанови. Позивач стверджує, що при розгляді справи порушено права позивача та в діях позивача відсутній склад порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Вважає, що такі твердження позивача є хибними. Абзацом 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. N 154, передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Абзацом 1 ч. 13 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації , проходять обов`язковий медичний огляд. Абзац 4 ч. 1 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації) містить імперативний припис, відповідно до якого громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. 20.10.2025 р. в ІНФОРМАЦІЯ_5 позивачу було вручено направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до проходження військової служби по мобілізації від 20.10.2025 р. № 6547, який є додатком до протоколу по справі про адміністративне правопорушення від 20.10.2025 р. № 2957. Таким чином, в ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до приписів встановлених абз. 12 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. N 154, вживались заходи щодо призову позивача на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). Оскільки в відповідності до 1 ч. 13 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено обов`язковість проходження медичного огляду щодо осіб, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, що кореспондується з приписами абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, відповідно до якого громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, - дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 були цілком правомірними. ОСОБА_1 відмовився від підписання протоколу в відповідних графах протоколу, йому в установленому порядку було роз`яснено про день і час розгляду справи та його права, про що міститься відповідна відмітка в протоколі. На позивача накладено штраф за вказане порушення у мінімальному розмірі санкції визначеною ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. В решті позов містить посилання на норми законодавства без чіткого викладу обставин порушення таких норм та доказів на підтвердження наявності таких обставин. Позивач у своєму позові не навів та не підтвердив наявність обставин, які б свідчили про істотне порушення норм процесуального та матеріального права і за своїм характером тягнуть скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. На підставі наведеного, просить прийняти законне і обґрунтоване рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Розгляд справи здійснювати без участі представників ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому згідно прохальної частини позовної заяви та додатково поданого клопотання від 11.03.2026 позовні вимоги підтримує та просить задовольнити такі, розглянути справу без його участі. 
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
У зв`язку із розглядом справи без участі сторін у спрощеному порядку, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення №2957-1 від 20.10.2025 року 20.10.2025 близько 17:04 год. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 в супроводі органів Національної поліції, де 20.10.2025 р. о 17 годині 04 хвилин було встановлено, що останній порушує вимогу передбачену ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено, що громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та вимоги ч. 13 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", яким установлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зокрема, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, проходять обов`язковий медичний огляд. Перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянин ОСОБА_1 , за рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку виконання вищеназваних обов`язків, був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно направлення виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18 год. 20.10.2025 р., яке ОСОБА_1 підписати відмовився. Після рішення ІНФОРМАЦІЯ_4 про направлення на проходження медичного огляду, громадянин ОСОБА_1 на проходження медичного огляду не пішов, на вимогу виконання свого обов`язку не реагував, та виразив категоричну ствердну відмову від проходження медичного огляду. Отже, громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період. Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки (за наявності): відсутні. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період. Постанова містить напис про відмову від підписання.
Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_1 звернувся із даним позовом в суд.
Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан запроваджується з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, такий неодноразово продовжено. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 11.07.2024 звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про забезпечення проходження медичних обстежень для винесення об`єктивного висновку військово-лікарської комісії. Згідно доповнень до листа ОСОБА_1 від 11.07.2024 року направленого до ІНФОРМАЦІЯ_4 06.11.2024 року, де обгрунтовується необхідність проходження медичного обстеження для винесення висновку військово-лікарської комісії.
У відповіді на заяву ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив 20.11.2024 за №27147, що для вирішення порушеного у зверненні питання слід звернутись за місцем проживання до відповідного РТЦК та СП для взяття на війський обілк, актуалізації даних про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та подальшого виключення з військового обліку, за наявності для цього законних підстав.
ОСОБА_1 звертався з рапортами від 31.12.2025 про направлення на лікування, звільнення з військової служби на підставі непридатності до військової служби.
Згідно з доданою довідкою ВЛК від 04.12.2025 виявлено захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Статтею 235 КУпАП передбачено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Положеннями статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. У постанові зазначається: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Розділом 2 пункту 4 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, зазначено, що під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.
Всупереч цих вимог, у винесеній постанові відсутні відмітки, які б підтверджували роз`яснення особі, яка притягається до відповідальності змісту статті 63 Конституції України та права та обов`язки, передбачені статтею 268 КупАП, а лише відмітка про відмову від підпису.
До відзиву на позов відповідач надав направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності для проходження військової служби по мобілізації від 20.10.2025 №6547, у якому зазначено, що ОСОБА_1 одержав таке о 18.00 20.10.2025, від підпису відмовився.
Згідно з протоколом №2057 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 20.10.2025, у якому вказано про порушення ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" 20.10.2025 о 17.04, поряд з цим дата на направленні - 18.00 20.10.2025, що викликає сумнів у суду з приводу поданих доказів. У протоколі також вказано, що перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянин ОСОБА_1 , за рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку виконання вищеназваних обов`язків, був направлений на проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби згідно направлення виданого Начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18 год. 20.10.2025 р., яке ОСОБА_1 підписати відмовився, також повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 18.05 20.10.2025.
Стосовно розгляду справи про адміністративне правопорушення, то суд зазначає наступне. 
Відповідно до п.10 Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про місце і час розгляду справи при підписанні протоколу (у разі його складення) або окремим повідомленням про розгляд справи (додаток 8), яке вручається особі особисто під підпис або надсилається (в тому числі централізовано) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу місця проживання (перебування), зазначену особою під час уточнення облікових (персональних) даних, або на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання.Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не повідомляється про місце і час розгляду справи у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, якщо особа подала заяву про визнання правопорушення.
Враховуючи наведене та подані докази розгляду справи о 18.05 20.10.2025 після складання протоколу за направленням, одержаним о 18.00 20.10.2025, норми вищевказаної інструкції, за відсутності факту визнання правопорушення, суд вважає не дотриманими.
У порушення вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП позивача ОСОБА_1 не було належно повідомлено про час та місце розгляду справ відносно нього. 
Разом з цим суд зазначає, що обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Доказів, які б спростовували даний факт відповідачем не було надано.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
Згідно з п. 74 порядку Резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Відповідачем при подачі відзиву не надано суду доказів реєстрації направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію у відповідності до вимог законодавства.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
При цьому доказів належного інформування позивача щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду матеріали справи також не містять.
Доказів належного вручення ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення матеріали справи не містять, а отже, строки звернення до суд не порушені.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою осіб, шукаючи доказів виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.
Суд констатує, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не надано.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість в учиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд доходить переконання, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки відповідачем не надано доказів формування направлення на проходження військово-лікарської комісії, порушення процедури роз`яснення особі, яка притягається до відповідальності, змісту статті 63 Конституції України та права та обов`язки, передбачені статтею 268 КупАП, та належного повідомлення позивача про дату та час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та її розгляду у відповідності до вимог чинного законодавства.
За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Отже, враховуючи викладене та беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та скасувати постанову №2957-1 від 20.10.2025 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 242, 245, 286 КАС України, ст. ст. 152, 219, 251, 280, 283, 293 КУпАП,
У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити повністю.
Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №2957-1 від 20.10.2025 у справі про адмінстративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.
Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , юридична адреса: АДРЕСА_4 ).
Повне рішення виготовлено 12.03.2026.
Суддя Ужгородського міськрайонного суду 
Закарпатської області І.В. Логойда