ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/5847/25         Суддя суду 1 інстанції: Вітюк Р.В.
Провадження № 33/818/278/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2025, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2025 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП.
В постанові зазначено, що 16.04.2025 о 15 год 42 хв за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 72 у магазині "НОРМАН" гр. ОСОБА_2 шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в сумі 00 гривень 02 копійки з банківської карти гр. ОСОБА_1 під час здійснення останнім у зазначеному магазині купівлі енергетичних напоїв.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2025 скасувати, та ухвалити нову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП. Повереути протокол від 12.06.2025 серії ВАД №698421 до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області для належного оформлення. Вирішити питання про відшкодування потерпілому шкоди. 
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом не встановлені усі обставини по справі, а висновки, які зробив суд не відповідають дійсним обставинам справи.
Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги до апеляційного суду не з`явилися, що в силу вимог ст. 294 КУпАП не є перепоною для апеляційного розгляду.
16.03.2026 ОСОБА_1 подав заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку лікуванням.
Наявні у справі документи свідчать, що розгляд справи неодноразово переносився через задоволення подібних клопотянь ОСОБА_1 з січня 2026.
Європейський суд з прав людини в своїх рішенням, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. 
В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
ОСОБА_1 неодноразово подавав медичні висновки, в яких зазначено про те, що в нього захворювання або травма загального характеру.
Прооте, вказані висновки співпадали з датами призначення слухання справи.
Таким чином, виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд розцінює подібну поведінку ОСОБА_1 , як зловживання своїм процесуальним правом, оскільки у суду немає даних, що ОСОБА_1 хворіє на тяжку чи тривалу хворобу, а також те, що його стан здоров`я не дозволяє йому прибути в судове засідання такий тривалий час, чи прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.
Вивчивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення. 
Виносячи постанову суд першої інстанції дотримався вищенаведених норм.
Диспозицією ч. 1 ст. 51 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у крадіжці (таємному викраденні чужого майна), шахрайстві (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою), привласнення та розтрату.
Шахрайством є заволодіння майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Cуб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків та характеризується наявністю вини у формі прямого умислу і корисливою метою.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обґрунтовуючи свій висновок, про відсутність доказів, які підтверджували б діяння вчинені саме ОСОБА_2 , суд посилався на наявні у матеріалах справи письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Із наданих пояснень вбачається, що ОСОБА_2 особисто не здійснювала операцій щодо продажу товару, не отримувала на свій рахунок кошти від потерпілого. 
Крім того, ОСОБА_2 є адміністратором магазину, кошти були зараховані не на її особистий рахунок (підтверджується фіскальним чеком), тобто вона не може бути суб`єктом вказаного правопорушення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що при доказуванні вчиненого правопорушення мають бути встановлені обставини, які належать до події правопорушення, яка розуміється як елемент об`єктивної сторони складу правопорушення, що відбувається у певному часі, місці та певним способом. Спосіб вчинення правопорушення є обов`язковим елементом предмету доказування по кожному провадженню, оскільки дозволяє встановити які саме дії були вчинені правопорушником та призвели до певних протиправних наслідків.
Крім того, при доказуванні правопорушення також має значення встановлення суб`єктивної сторони правопорушення, яка полягає у з`ясуванні форми вини, мотиву, яким керувався правопорушник, вчиняючи правопорушення, та мети, яку він намагався досягти певними протиправними діями.
Суперечливість висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення.
Неконкретність висунутого обвинувачення не дозволяє суду встановити обставини правопорушення, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення питання про доведеність вини правопорушника, оскільки суд розглядає справу тільки в межах висунутого обвинувачення.
Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що суд першої інстанції намагався встановити обставини правопорушення у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_2 та прийшов до висновку, що в діях останньої відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КупАП.
Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.
З даним висновком погоджується й апеляційний суд.
За таких обставин суд першої інстанції розглядав справу в межах зібраних матеріалів справи.
Враховуючи викладене, підстав для скасування постанови суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2025 щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського
апеляційного суду М.Є. Савенко