ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3922/25  Номер провадження 22-ц/814/1214/26	Головуючий у 1-й інстанції Морозовська О.А.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів : Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2025 року за матеріалами позовної заяви Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротех-гарантія» про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2025 року Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (надалі ДСГП «Ліси України») звернулося до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просило витребувати на користь підприємства з незаконного володіння ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером 5323282800:00:004:0054, що знаходиться в межах кварталів 73 та 74 Гоголівського лісництва ДП «Ліси України», площею 0,1554 га, що знаходиться за адресою Полтавська область, Миргородський район, Кибинська сільська рада та перебуває на праві оренди земельної ділянки у ТОВ «Агротех-Гарантія».

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2025 року позовну заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» повернуто позивачу.
Постановляючи ухвалу, суд дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, які були викладені в ухвалі суду від 30 жовтня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, незважаючи на подану на виконання ухвали суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Не погодившись з ухвалою суду ДСГП «Ліси України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а матеріали направити до місцевого суду для продовження розгляду. Вважають, що подана позовна заява відповідає вимогам ЦПК України, а відсутність зазначення в ній зареєстрованого місця проживання відповідача мало бути вирішено судом в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, ДСГП «Ліси України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «Агротех-гарантія» про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Зважаючи на невідповідність позовної заяви вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме не зазначення місця проживання чи перебування ОСОБА_1 , відсутність її РНОКП, що унеможливлює ідентифікацію особи відповідача, ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 30 жовтня 2025 року позовну заяву ДСГП «Ліси України» залишено без руху та надано строк для усунення вказаних недоліків, з одночасним попередженням про те, що в разі не усунення недоліків, позовна заява буде повернута позивачу. 
На виконання вказаної ухвали суду ДСГП «Ліси України» надало суду першої інстанції заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду, в якій виклало своє бачення застосування процесуальних норм, якими урегульовано питання відповідності позовної заяви вимогам закону та відкриття провадження по справі. 
Не заперечуючи відсутність відомостей зазначених в ухвалі суду стосовно відповідача ОСОБА_1 , позивач вказує, що ними при подачі позову було заявлено клопотання про витребування доказів з метою встановлення місця проживання відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи не виконання вимог ухвали суду щодо усунення недоліків, ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2026 року позовну заяву Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» повернуто позивачу в порядку ч.3 ст. 185 ЦПК України. 
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду
Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у статті 175 ЦПК України, а положеннями статті 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.
За змістом п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
За змістом ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, внесе у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. 
Матеріалами справи доводиться, що після автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею, у відповідності до норм ч. 6 ст. 187 ЦПК України, було здійснено запит до Відділу реєстрації Виконавчого комітету Миргородської міської ради з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
Згідно отриманої відповіді відділ реєстрації повідомив про неможливість надання інформації про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 без вказання інших персональних даних, що в свою чергу стало підставою для залишення позовної заяви без руху.
Отримавши копію ухвали та подавши заяву про усунення недоліків, останні так і не були усунуті ДСГП «Ліси України», з посиланням на необхідність витребування доказів, у зв`язку з чим місцевим судом було прийнято процесуальне рішення про повернення позовної заяви особі, яка її подала. 

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує скасування чи зміну судового рішення.
Посилання апелянта зводяться до необхідності витребування судом доказів з метою встановлення місця проживання відповідача.
Надаючи оцінку вказаним доводам колегія суддів звертає увагу на наступне.
Як в клопотанні про витребування доказів, з посиланням на норми ст. 84 ЦПК України, так і в апеляційній скарзі, ДСГП «Ліси України» вказує про можливість встановлення даних щодо місця проживання відповідача шляхом витребування у ГУ Держгеокадастру у Полтавській області копії заяви для державної реєстрації земельної ділянки, копії поземельної книги на земельну ділянку, у ТОВ «Агротех-Гарантія» копії договору оренди земельної ділянки
Разом з тим зазначена заявником мета отримання інформації - отримання ідентифікаційних відомостей про відповідача не відповідає процесуальній меті, для захисту якої встановлено інститут забезпечення доказів. Інформація про відповідача не є такою, що може бути втрачена, знищена тощо. Тим паче, що такі заходи суд здійснює в межах уже відкритого провадження по справі, тоді як на даний час існують перешкоди для відкриття провадження з підстав подання підприємством заяви, яка не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України і визначені судом недоліки останньої в передбачений законом строк усунуті не були. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права. 
При цьому колегія суддів зауважує, що у відповідності до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, ДСГП «Ліси України» не позбавлено права повторно звернутися до суду за захистом порушених прав.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишити без задоволення. 
Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 02 квітня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин