ЄУН: 336/1610/26
Провадження №: 3/336/1080/2026 
ПОСТАНОВА
Іменем України
02 квітня 2026 року     м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк Ольга Ігорівна, при секретарі Пустовіт В.О., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , захисник адвоката Кравченка О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 допустила ухилення від передбачених законодавством обов`язків щодо виховання своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка 27.12.2025 року о 14.53 годині здійснила крадіжку товарів у ТОВ «Вигідна покупка» магазині «Аврора» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Поштова, 71, чим завдала майнову шкоду на суму 1870 гривень. Таким чином, ОСОБА_2 порушила вимоги ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 ч. 2 Сімейного кодексу України.
12.03.2026 року захисник адвокат Кравченко О.П. направив до суду заяву про закриття провадження у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинення правопорушення не визнала, вказувала, що вважає вину своєї доньки у скоєнні крадіжки недоведеною. Також ОСОБА_1 пояснила, що, на її думку, вона належним чином виховує доньку, водночас раніше її вже притягували до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, після чого вона поговорила з донькою, за спеціалізованою допомогою не зверталась.
Захисник вказував, що вина ОСОБА_2 у скоєнні крадіжки не доведена, адже з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 розрахувалась на касі самообслуговування карткою, після чого залишила магазин.
Як зазначено у бланку опитування особи від 05.02.2026 року, ОСОБА_1 відмовилась надавати будь-які пояснення згідно ст. 63 Конституції України. Її права порушені, докази ненадані, вину не визнає.
Неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також відмовилась надавати будь-які пояснення згідно ст. 63 Конституції України. Доказів її вини не надано, вину не визнає, з протоколом ознайомлена.
Дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме заявою представника ТОВ «Вигідна покупка» про вчинення правопорушення неповнолітньою, а саме таємного заволодіння товарно-матеріальними цінностями на суму 2244 гривень 27.12.2025 року, попереднім переліком товарів від 27.12.2025 року на суму 1870 гривень, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є працівниками ТОВ «Вигідна покупка» - магазину «Аврора» (м. Запоріжжя, вул. Поштова, 71), відеозаписами та фотознімками від 27.12.2025 року з приміщення магазину «Аврора» (м. Запоріжжя, вул. Поштова, 71), копією про адміністративне правопорушення від 05.02.2026 року за ст. 51 ч. 2 КУпАП, складеного відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується протиправна поведінка неповнолітньої ОСОБА_2 .
Так, з дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 підходить до каси самообслуговування, де сканує лише пакет, натомість до пакету складає подовжувач, відпарювач, каструлю, степлер та наволочку, після чого покидає магазин.
Таким чином, відеозаписом підтверджено, що ОСОБА_2 не просканувала товари, які взяла в магазині, а відтак і не сплатила їх вартості.
Версію захисника про те, що ОСОБА_2 могла при собі вже мати такі речі, суд оцінює як неправдоподібну, адже речі досить об`ємні та численні, на момент прибуття ОСОБА_2 були у кошику, тож ОСОБА_2 навряд могла прийти до магазину разом із ними.
Також суд критично оцінює доводи захисника про те, що ОСОБА_2 могла оплатити усі товари, які винесла з магазину, адже нічого не заважало стороні захисту надати суду відповідну квитанцію з банківського додатку на підтвердження такої оплати, натомість ані ОСОБА_1 , ані захисник суду таких доказів не представили, між тим як у працівників поліції в межах КУпАП не має можливості отримати таку інформацію, доступ до якої обмежено.
Судом було досліджено компакт-диск з відеозаписами, на яких зафіксований процес складання адміністративних матеріалів за участі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та захисника адвоката Кравченка О.П., які доказового значення не мають, адже не містять інформації, яка б стосувалась подій.
За ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Стаття 150 ч. 1, 2 СК України вказує, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Враховуючи, що ОСОБА_1 , не виконуючи свої батьківські обов`язки, не доглядала за неповнолітньою дочкою, не займалась її духовним і моральним розвитком, внаслідок чого ОСОБА_2 здійснила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки в приміщенні магазині, тому суд вважає, що ОСОБА_1 нехтувала своїми батьківськими обов`язками, не забезпечуючи догляд дитини.
При цьому суд враховує, що щодо ОСОБА_1 вже складались протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 ч. 1 КУпАП, у зв`язку з тим, що неповнолітня ОСОБА_2 залишала місце мешкання та перебувала поза контролем матері. Водночас належних висновків ОСОБА_1 не зробила, поведінку доньки не скорегувала, до відповідних спеціалістів (наприклад, психолога) не звернулась.
З поведінки самої ОСОБА_2 під час складання адміністративних протоколів вбачається, що вона не виявила будь-якого каяття з приводу скоєного, що свідчить про нерозуміння нею протиправності та недопустимості вчинення протиправних дій, що, на думку суду, є прямим наслідком неналежного виховання її матір`ю.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП, та кваліфікує її дії як ухилення батьків від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітньої дитини.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, відповідно до положення ст. 23 КУпАП.
Враховуючи обставини правопорушення, данні про особу правопорушника, яка до адміністративної відповідальності не притягалась, офіційно працевлаштована, вину у скоєному правопорушенні не визнала повністю, суд вважає за доцільне призначити стягнення у виді накладення максимально передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 33, 184 ч. 1, 283, 284 КУпАП, - 
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч. 1 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адміністративне стягнення за ст. 184 ч. 1 КУпАП у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.).
Штраф сплачується за наступними реквізитами:
Отримувач: ГУК у Зап.обл./Зап.обл.- 21081100 
 
Код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997 
 
Код банку отримувача (МФО): 899998 
 
Банк отримувача: Казначейство України 
 
Номер рахунку: UA558999980313060106000008479 
 
Код класифікації доходів бюджету: 21081100 
 
Призначення платежу: адміністративний штраф
Судовий збір сплачується за наступними реквізитами:
Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Суддя         О.І. Дацюк

Строк пред`явлення виконавчого документу «_____»_________________20___року
Постанова набрала законної чинності   «_____»_________________20___року
Дата видачі       «_____»_________________20___року