Справа № 127/40090/25
Провадження № 22-ц/801/569/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року	Справа № 127/40090/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Рибчинського В.П.,
за участі секретаря : Закерничної А.О.
позивач: ОСОБА_1 
відповідачі : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2025 року, постановлену під головуванням судді Сичука М.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування,-
встановив:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування нерухомого і рухомого майна ,посилаючись на те, що вказані правочини носять характер фраудаторних. Разом із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаного майна ,а саме: квартири АДРЕСА_1 ; квартири АДРЕСА_2 ; автомобіля MINI COOPER S, 2013 року випуску, які на момент звернення із заявою перебувають у власності відповідача ОСОБА_5 . ОСОБА_1 вважає, що існує реальна загроза повторного відчуження спірного майна та утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі.
Ухвалою Вінницького міського суду від 24.12.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вищезазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм процесуального праваа у справі постановити у справі нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову. Зазначає, що висновок суду про відсутність доказів реального наміру відповідачів відчужити майно, що є предметом спірних правочинів , є необґрунтованим, оскільки ризик його відчуження є очевидним і не потребує додаткового доведення. Суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги, що без вжиття заходів забезпечення позову відповідачка має можливість безперешкодно відчужити спірне рухоме та нерухоме майно.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відмовляючи у забезпеченні позову, суд виходив із того, що заявником не доведено наявності реальної, підтвердженої загрози утруднення або неможливості виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову, а наведені доводи ґрунтуються переважно на припущеннях щодо ймовірного повторного відчуження майна; при цьому суд урахував, що предметом спору є визнання недійсними договорів дарування, а не стягнення коштів чи витребування майна, тому накладення арешту та заборона реєстраційних дій фактично призвели б до істотного обмеження права власності особи, яка на момент розгляду заяви є зареєстрованим власником майна.
Однак, колегія суддів вважає, що із вказаними висновками погодитись не можна, так як суд при ухваленні рішення неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права щодо оцінки доказів.
Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктом 1 ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з ч.3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
У постанові Верховного суду від 06.08.2025 року у справі № 759/22148/24 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначила, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду щодо відсутності доказів реального наміру відповідачів відчужити спірне майно є обґрунтованими, виходячи з наступного.
Апеляційним судом встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 15.07.2025 року у справі №127/3977/24 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна і зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено частково.У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на:
-квартируАДРЕСА_1 , вартістю 2 087 200 грн;
-квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 2 087 200 грн;
-автомобіль MINI COOPER S, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 537 030 грн, а всього на нерухоме і рухоме майно загальною вартістю 4 711 430 грн.
У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:
-квартиру АДРЕСА_3 , з частиною сараю Б, вартістю 1 359 097 грн;
-квартиру АДРЕСА_4 , вартістю 2 029 228 грн;
-автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2013 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , вартістю 312 000 грн, а всього на нерухоме і рухоме майно загальною вартістю 3 700 325 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 505 552,50 грн.
24.07.2025 року автомобіль MINI COOPER S, 2013 року випуску зареєстровано на ОСОБА_3 відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів (а.с.34)
06.08.2025 року квартираАДРЕСА_5 .1  приватним нотаріусом Рудик Л.В на підставі договору дарування №2705 від 06.08.2025 року зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.35)
06.08.2025 року квартира АДРЕСА_2 приватним нотаріусом Рудик Л.В на підставі договору дарування №2706 від 06.08.2025 року зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.36)
04.09.2025 року Вінницьким міським судом видано виконавчий лист у справі №127/3977/24, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 505 552,50 грн.(а.с.25)
04.09.2025 року Вінницьким міським судом видано виконавчий лист у справі №127/3977/24, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000 грн витрат на правову допомогу.(а.с.26).
04.09.2025 року Вінницьким міським судом видано виконавчий лист у справі №127/3977/24, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 15 175, 18 грн. (а.с.27)
04.09.2025 року ОСОБА_1 подав заяви про відкриття виконавчих проваджень за вищезазначеними виконавчими листами.(а.с 28-30)
10.09.2025 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79077530 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 505 552,50 грн(а.с.31)
31.10.2025 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79478029 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 15 175, 18 грн(а.с.32)
31.10.2025 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79477957 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25 000 грн витрат на правову допомогу(а.с.33)
Оскільки укладення ОСОБА_2 , після ухвалення судового рішення про стягнення з неї коштів , договорів дарування належного їй майна своїй матері, може свідчити про вчинення дій ,спрямованих на вибуття майна її власності, і у випадку задоволення судом позову про визнання договорів дарування майна недійсними, може створити реальну загрозу втрати нею майна – предметів оспорюваних правочинів , колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обгрунтованими, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити повернення предмету оспорюваних договорів у власність ОСОБА_2 . 
Суд першої інстанції вказаного не врахував і необгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ,в результаті чого оскаржувана ухвала підлягає скасуванню , з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України ,оскільки дана оскаржувана ухвала суду не перешкоджає судовому розгляду ,а відтак, справа для вирішення цього питання не підлягає направленню для продовження розгляду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що привело до неправильного вирішення клопотання , апеляційна скарга підлягає задоволенню з постановленням апеляційним судом нового судового рішення - про задоволення клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно,що є предметом оскаржуваних правочинів.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 376, 382-384 ЦПК України,- 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 24.12.2025 року, скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.
Забезпечити позов, накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме на: квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; транспортний засіб "MINI COOPER S", 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та заборонити проводити реєстраційні дії, спрямовані на відчуження цього майна
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: В.П. Рибчинський

В.В. Оніщук