П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/15460/25	

Перша інстанція суддя Андрухів В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Пенсійного фонду України у Житомирській області, а саме:
- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з обмеженням максимальним розміром;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 01 березня 2020 року, з 01 березня 2021 року, з 01 березня 2022 року, з 01 березня 2023 року, з 01 березня 2024 року, з 01 березня 2025 року, з 01 травня 2025 року без обмеження максимальним розміром та з урахуванням виплачених сум пенсії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у даній справі, так як судом першої інстанції не враховано, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки пенсія є щомісячною виплатою та про порушення своїх прав позивач мав знати ще у березні 2020 року.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а частина позовних вимог – залишенню без розгляду, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2020 року, пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії обчислена та складає 23167,11 грн, та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, пенсію обмежено сумою 23098,11 грн (а.с. 12).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2021 року, пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії обчислена та складає 23231,39 грн, та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, пенсію обмежено сумою 23098,11 грн (а.с. 13).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2022 року, пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії обчислена та складає 23312,24 грн, та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, пенсію обмежено сумою 23098,11 грн (а.с. 14).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2023 року, пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії обчислена та складає 26515,59 грн, та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, пенсію обмежено сумою 23098,11 грн (а.с. 15).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2024 року, пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії обчислена та складає 28015,59 грн, та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, пенсію обмежено сумою 23098,11 грн (а.с. 16).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2025 року, пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії обчислена та складає 29646,91 грн, та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, пенсію обмежено сумою 23610 грн (а.с. 17).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області проведено перерахунок пенсії позивача з 01 травня 2025 року, пенсія з урахуванням надбавок і доплат до пенсії обчислена та складає 31146,91 грн, та з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, пенсію обмежено сумою 23610 грн (а.с. 18).
Вважаючи дії пенсійного органу щодо обмеження розміру пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позову, так як пенсійним органом протиправно обмежено розмір пенсії позивача, з чим частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 7 ст. 43 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
При цьому, Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року N 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч. 7 ст. 43 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
При цьому, Рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року № 7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи ст. 2 ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», що поширюють свою дію на ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
З іншого боку, згідно ст. 46 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Крім того, згідно п. 1 постанови КМУ від 03 січня 2025 року № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі - Постанова КМУ № 1), у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно п. 2 Постанова КМУ № 1, у період воєнного стану у 2025 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Згідно п. 3 Постанова КМУ № 1, ця постанова набирає чинності з дня опублікування та застосовується з 1 січня 2025 року.
Також, згідно п. 1 постанови КМУ від 25 лютого 2025 року № 209 Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році (далі Постанова КМУ № 209), з 01 березня 2025 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.

Колегією суддів встановлено, що позивачу призначено пенсію за ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
При цьому, як встановлено судом першої інстанції, починаючи з 01 березня 2020 року позивачу здійснюється виплата пенсії з обмеженням її максимального розмір пенсії.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, в межах доводів та вимог апеляційної скарги пенсійного органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
В даному випадку, як вбачається із зібраних матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем не підіймалось, а судом при відкритті провадження у справі не вирішувалось питання дотримання позивачем процесуальних строків звернення до суду.
При цьому, як зазначено вище, єдиним доводом апеляційної скарги пенсійного фонду є те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки пенсія є щомісячною виплатою та про порушення своїх прав у межах спірних правовідносин позивач мав знати ще у березні 2020 року.
З іншого боку, позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Між тим, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду 26 січня 2026 року запропоновано позивачу надати додаткові пояснення щодо зазначених доводів пенсійного органу, або реалізувати своє право на звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
При цьому, позивачем подано заяву про поновлення пропущених процесуальних строкі, в якій зазначено, що положення ст. 51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачають можливість здійснення пенсійних виплат, непроведених з вини пенсійного органу, без обмеження будь-яким строком.
Крім того, позивачем зазначено про неприпустимість обмеження його права на доступ до правосуддя, зокрема в умовах воєнного стану, а також про необхідність врахування правових позицій Верховного Суду та рішень ЄСПЛ.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що право громадян на отримання пенсії в належному розмірі не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 КАС, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Між тим, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року (справа № 510/1286/16-а) вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Водночас поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).
При цьому, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 31 березня 2021 року (справа № 240/12017/19) дійшов висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС, у спорах цієї категорії.
Зазначений правовий висновок також неодноразово знаходив своє застосування у справах, що стосувалися визначення моменту виникнення у особи права на перерахунок пенсії та початку нарахування відповідних виплат, зокрема, у постанові Верховного Суду від 01 липня 2025 року (справа № 420/23756/24), постанові від 23 липня 2025 року (справа № 380/26689/23).
В свою чергу, колегія суддів не приймає доводів позивача про необхідність врахування інших висновків Верховного Суду, оскільки наведені колегією суддів позиції Верховного Суду є найбільш актуальними для вирішення спірних правовідносин.
З огляду на це, колегія суддів не вбачає належних правових підстав для відступу від правової позиції, сформульованої Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, щодо тлумачення положень статті 122 КАС України у справах, що стосуються, зокрема, перерахунку пенсій.
В свою чергу, оскільки з цим позовом до суду позивач звернувся 17 травня 2025 року, а тому його права щодо виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром можуть бути захищені судом з 17 листопада 2024 року, тобто в межах шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, а не з 01 березня 2020 року.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідне обмеження не свідчить про позбавлення позивача права на судовий захист, оскільки воно прямо передбачено положеннями КАС України.
З іншого боку, колегія суддів не приймає доводів позивача про необхідність врахування положень ч. 3 ст. 51 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які передбачаються, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
В даному випадку, колегія суддів зазначає, що в межах розгляду даної справи судом перевіряється не бездіяльність органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії щодо здійснення перерахунку пенсії позивача за фактом настання певної події, яка передбачає такий перерахунок, а перевіряються конкретні дії органу Пенсійного фонду України щодо застосування нормативно-правових актів при нарахуванні пенсії позивачу, які передбачають обмеження максимального розміру такої пенсії.
Крім того, колегія суддів не приймає загальних доводів позивача про необхідність врахування факту введення воєнного стану в Україні, оскільки про порушення своїх прав позивач мав дізнатися ще у березні 2020 року та не вчиняв належних дій щодо захисту своїх прав до травня 2025 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що є підставою для часткового скасування рішення суду першої інстанції, в частині висновку про задоволення позовних вимог за період з 01 березня 2020 року по 16 листопада 2024 року, із залишенням в цій частині позову без розгляду.
Керуючись ст.ст. 240, 308, 311, 316, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Частково задовольнити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.
Частково скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року, в частині висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за період з 01 березня 2020 року по 16 листопада 2024 року, з ухваленням у цій частині нового рішення про залишення позову без розгляду.
В решті, залишити без змін рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2025 року.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук